Справа № 766/9662/24
н/п 2/766/1235/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа особа: Акціонерне товариство «Просто» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ :
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» у червні 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6709,13 грн. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.08.2021 року о 21:30 годині в м. Херсон, проспект Ушакова, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: 1) автомобіля «Volkswagen Polo» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 ; 2) автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Toyota Land Cruiser 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно повідомлення про ДТП (Європротоколу), водій автомобіля «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Toyota Land Cruiser 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з чим є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) були застраховані в АТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 160588а0я від 30.12.2020 року (з урахуванням додаткових угод).
Страхувальник звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначено в сумі 46 643,08 грн.
На підставі страхового акту № ARK2914611 від 27.09.2021 року АТ «СК «АРКС» було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому у загальному розмірі 46643,08 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП – ОСОБА_1 (автомобіль «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) була застрахована в АТ «Просто-страхування» згідно полісу № АР 005569020.
У зв`язку з участю страховиків у системі прямого врегулювання збитків, між страховими компаніями було погоджено розмір страхового відшкодування до виплати у сумі 39933,95 грн., яка була виплачена АТ «СК «АРКС» потерпілому.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 6709,13 грн., яка була додатково сплачена позивачем, у зв`язку із чим останній звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Від сторін цивільної справи та третьої особи заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надходило.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2025 року залучено до участі у справі третю особу – Акціонерне товариство «Просто» (Код ЄДРПОУ 24745673, місцезнаходження юридичної особи: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10).
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача та їх опублікування на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик до суду в електронному вигляді через зареєстрованих кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі третьої особи. Процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору третя особа не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Судом встановлено, що 05.08.2021 року о 21:30 годині в м. Херсон, пр.-т Ушакова, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: 1) автомобіля Volkswagen Polo (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 ; 2) автомобіля Toyota Land Cruizer 150 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 ), яким керував ОСОБА_2 (власник транспортного засобу – ОСОБА_3 ), внаслідок чого було пошкоджено вказані транспортні засоби.
Згідно повідомлення про ДТП (Європротоколу) від 05.08.2021 року, водій автомобіля «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Toyota Land Cruiser 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з чим визнає свою вину у дорожньо-транспортній пригоді.
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже наявність вини у діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Крім того і сам факт дорожньо-транспортної пригоди не оспорювався відповідачем.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Таким чином суд, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено наявність шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася, а також вину відповідача.
На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Toyota Land Cruizer 150 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_3 , застраховано за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 30.12.2020 року (в редакції Додаткової угоди № 1 від 05.01.2021 року до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 160588а0я від 30.12.2020 року та Додаткової угоди № 2 від 28.05.2021 року до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 160588а0я від 28.05.2021 року).
ОСОБА_2 , який є водієм транспортного засобу Toyota Land Cruizer 150 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 ), подано АТ «Страхова компанія «АРКС» заяву про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ.
12.08.2021 року представником АТ «Страхова компанія «АРКС» складено акт огляду транспортного засобу по справі № 1.003.20.0018886.
Згідно рахунку на оплату № 3293 від 15.09.2021 року, наданого ТОВ «Авто-Плаза», ремонт згідно калькуляції складає 46643,08 грн., у тому числі ПДВ 7773,85 грн.
27.09.2021 року АТ «СК «АРКС» складено страховий акт № ARX2914611, відповідно до якого сума страхового відшкодування за збитки, спричинені власнику застрахованого транспортного засобу Toyota Land Cruizer 150 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 ) складає 6709,13 грн. Деталізація страхової виплати визначена у розрахунку страхового відшкодування, відповідно до якого, згідно рахунку 3293 від 15.09.2021 року ТОВ «Авто-Плаза» вартість відновлювального ремонту складає 6709,13 грн.
29.09.2021 року АТ «Страхова компанія «АРКС» перераховано на користь ТОВ «Авто-Плаза» грошові кошти в сумі 39933,95 грн., призначення платежу «страхове відшкодування згідно акту № ARX2914613, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , Без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 822447 від 29.09.2021 року.
Цього ж дня АТ «Страхова компанія «АРКС» перераховано на користь ТОВ «Авто-Плаза» грошові кошти в сумі 6709,13 грн., призначення платежу «страхове відшкодування згідно акту № ARX2914611, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , рах. № 3293 від 15.09.2021 Без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 822558 від 29.09.2021 року.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «Просто-Страхування» згідно полісу № 005569020, яким встановлено ліміт відповідальності страховика в розмірі 130000,00 грн., франшиза – 0,00 грн.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Нормами ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17.
Згідно п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV, діючій на момент дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Згідно Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» № 3471 від 29.12.2015 року (втратило чинність на підставі Постанови Національного банку № 108 від 30.05.2022 року), на момент настання страхового випадку, 05.08.2021 року, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України з 01.02.2016 року складає 50000,00 грн.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що АТ «Страхова компанія «АРКС» та АТ «Просто» є учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між страховими компаніями було проведено пряме врегулювання збитків та погоджено між страховими компаніями до виплати 39933,95 грн.
Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Враховуючи те, що позивачем не заявлено окрему вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в сумі 39933,95, у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України, дане питання судом не розглядається. 
З матеріалів справи вбачається, що додатково позивачем виплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 6709,13 грн.
При цьому, на момент настання страхового випадку, 05.08.2021 року, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України з 01.02.2016 року складає 50000,00 грн. Отже, загальний розмір сплаченого страхового відшкодування не перевищує максимальний розмір виплат в сумі 50000,00 грн.
Окрім цього, позивачем не надано підтвердження повторного звернення до страхової компанії відповідача з метою отримання додаткових виплат у межах законодавчо встановлених розмірів здійснення страхового відшкодування. 
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Судом встановлено, що після настання дорожньо-транспортної пригоди позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, а в подальшому частково реалізовано право зворотної вимоги до страховика цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди в порядку прямого врегулювання збитків.
З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем, становить 46643,08 грн., що не перевищує встановленого на момент настання страхового випадку максимального розміру страхової виплати у разі оформлення дорожньо-транспортної пригоди без участі уповноважених органів у сумі 50000,00 грн. При цьому частина страхового відшкодування у розмірі 39933,95 грн. була компенсована страховиком відповідача в порядку прямого врегулювання.
Разом з тим позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення до страховика цивільно-правової відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди з вимогою про здійснення додаткової страхової виплати у межах передбаченого законом ліміту, а також доказів відмови такого страховика у здійсненні відповідної виплати чи ухилення від її проведення.
З огляду на те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового покриття покладається саме на страховика, а розмір фактично завданої шкоди не перевищує встановлений законом ліміт відповідальності, підстави для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на безпосереднього заподіювача шкоди відсутні.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром виплаченого страхового відшкодування та сумою, компенсованою страховиком, є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.
Оцінюючи спірні правовідносини з урахуванням положень цивільного законодавства України, суд виходить з того, що обов`язок відшкодування шкоди особою, яка її завдала, виникає лише у разі недостатності страхової виплати та за відсутності інших домовленостей сторін. Оскільки у даному випадку сторони досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування та врегулювали спір шляхом укладення відповідної угоди, якою позивач відмовився від подальших вимог, а відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжного доручення № 1041146 від 04.03.2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду покладається на позивача у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.4,10-13,76-81,141, 263-265,268,273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Просто» про відшкодування шкоди – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.04.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова