Справа № 594/72/26
Провадження №2/594/257/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року 
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Чир П.В.
з участю секретаря Козій Я.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мельнице-Подільської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 та за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , на 1/2 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, тому рекомендовано звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1  в зал судового засідання не прибула.
Представник позивача адвокат Сорокопуд М.О. подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності сторони позивача.
Представник відповідача Мельнице-Подільської селищної ради в зал судового засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає.
Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. 
За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_4 15.05.2023, житловий будинок та господарські будівлі побудовані в 1900 р.. дійсна вартість будинковолодіння становить 30802 грн.
Згідно доданих до матеріалів справи виписки із погосподарських книг за 1991-1995 рр. та довідки № 913 від 12.05.2023 виданих Мельнице-Подільською селищною радою, вбачається, що двір в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України “Про власність” від 07 лютого 1991 року N 697-XII) були ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_6 - дружина.
Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. 
Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року “Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності” право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відповідній правовій підставі набули по 1/2 частині право на спірне домоволодіння, однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на частку домоволодіння.
Згідно рішення Дністровської сільської ради №15 від 10.11.1993 року «Про розгляд заяв громадян на передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_6 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0.25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якого прийняла його дружина ОСОБА_6 , вступивши в управління спадковим майном, що проглядається з виписки погосподарської книги за 1991-1995 рр.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дністрове Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 02.02.2009). 
Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_2 згідно заповіту від 18.06.2002, посвідченого секретарем Дністровської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі №28, яким ОСОБА_6 все своє майно заповіла синові ОСОБА_2 , що також стверджується довідкою Дністровської сільської ради №386 від 24.11.2009. 
Однак ОСОБА_2 за життя не оформив своїх спадкових прав у встановленому законом порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Луцьк Волинської області помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 19.06.2009). 
Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2009 щодо майна померлого ОСОБА_2 заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі №47648968, номер у нотаріуса 06/09.
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3 , але не оформили своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, що стверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1683/02-31 від 12.10.2023. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Луцьк Волинської області померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 20.07.2021). 
Ще за життя, а саме 28.07.2020 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області та зареєстрований в реєстрі за №1189,1190 яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 . 
Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1683/02-31 від 12.10.2023 року, відмовлено позивачу ОСОБА_7 , у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності, виданих на ім`я спадкодавця та рекомендовано звернутися до суду. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 та за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .
Інші спадкоємці, які б заявили своє право на спадкове майно померлих спадкодавців відсутні.
З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: 1/2 частину будинку садибного типу з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за законом, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та 1/2 частину будинку садибного типу з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223,1233, 1235, 1261,1268 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, п.15.5 перехідних положень ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: 
- 1/2 частину будинку садибного типу з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за законом, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьк Волинської області. 
- 1/2 частину будинку садибного типу з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Луцьк Волинської області. 
Судові витрати покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: Мельниця-Подільська селищна рада, місцезнаходження: с-ще Мельниця-Подільська вул.Кудринецька,1 Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04396377.
Повне рішення складено 12 червня 2026 року. 

Головуючий Чир П.В.