Справа №591/4006/17 	Головуючий у суді у 1 інстанції -  ОСОБА_1 	
Номер провадження 11-кп/816/84/26 	Суддя-доповідач -  ОСОБА_2  	
Категорія - 95 	  	

ВИРОК
Іменем України

04 червня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі: 
судді-доповідача - ОСОБА_3 , 
суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4006/17 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022, за яким 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 
визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та виправданий за недоведеністю його вини,

учасників судового провадження:
прокурорів – ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілого – ОСОБА_13 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_14 ,
обвинувачених – ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
захисників – адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , 

установила:

У поданих апеляційних скаргах:
- прокурор ОСОБА_19 просить скасувати вирок суду у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_16 і ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 187 КК і призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна крім житла. Вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК та стягнути процесуальні витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що вирок не містить формулювання обвинувачення та мотивів його зміни, висновки суду щодо повного визнання вини ОСОБА_15 не відповідають дійсності, відсутні мотиви виправдання ОСОБА_16 , розмір матеріальних збитків встановлений невірно, показання потерпілого належним чином не враховані;
- представник потерпілого ОСОБА_13 – адвокат ОСОБА_20 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_16 і ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 187 КК, стягнути з обвинувачених в солідарному порядку на користь ОСОБА_13 1654,51 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу. Вимоги обґрунтовані тим, що у вироку не наведені мотиви виправдання ОСОБА_21 та перекваліфікації дій ОСОБА_15 , цивільний позов вирішений неправильно, положення ст. 69 КК до ОСОБА_15 застосовані безпідставно.
Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 ОСОБА_15 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн; ОСОБА_16 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та виправданий за недоведеністю його вини. Стягнуто із ОСОБА_15 на користь Державного бюджету України на відшкодування витрат на проведення судової експертизи 296,61 грн, а також на користь фінансового управління Сумської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 5848,02 грн.
Органом досудового розслідування ОСОБА_15 і ОСОБА_16 пред`явлене обвинувачення в тому, що вони 04.06.2017 о 23:45, діючи за попередньою змовою, знаходячись біля буд. № 4 по вул. Харківська у м. Суми, вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_13 із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, а також із погрозою застосування такого насильства, в ході чого заволоділи майном потерпілого на загальну суму 2782,32 грн.
Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурорів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_13 та його представника ОСОБА_14 , які підтримали апеляційні скарги, доводи обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 та їх захисників ОСОБА_17 і ОСОБА_22 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і за клопотанням прокурора колегією суддів апеляційного суду частково повторно досліджені обставини, встановлені під час кримінального провадження.
Так, колегією суддів під час апеляційного розгляду було установлено наступне.
04.06.2017 о 23 год. 40 хв. ОСОБА_16 разом ОСОБА_15 , знаходячись в стані алкогольного сп?яніння, рухались вздовж вул. Харківська в м. Суми, де звернули увагу на раніше їм незнайомого ОСОБА_13 . Проходячи повз житловий будинок по вул. Харківська, 4 у м. Суми, у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу на ОСОБА_13 із застосуванням насильства з метою заволодіння його майном. Реалізуючи цей умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_13 та запитав котра година, а отримавши відповідь, відійшов від останнього та зупинився. ОСОБА_13 , не звертаючи уваги на ОСОБА_16 , продовжив свій рух та пройшов повз останнього. Через кілька секунд після того, як ОСОБА_13 пройшов повз ОСОБА_16 , він відчув удар у ділянку лівої частини обличчя, який йому наніс ОСОБА_15 . Від даного удару ОСОБА_13 впав на правий бік, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Під час падіння, належний потерпілому мобільний телефон марки, який останній тримав у правій руці, випав. Після цього ОСОБА_15 присів перед потерпілим та наніс один удар правою рукою у лівий бік тулубу та один удар у ліву руку в область ліктя ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_15 витягнув з-під тіла останнього сумку з належними ОСОБА_13 документами і речами та передав її ОСОБА_16 . Далі ОСОБА_15 за одежу підняв ОСОБА_13 та, погрожуючи вбивством, зірвав з нього срібний ланцюжок з хрестиками. Під час дій ОСОБА_15 , ОСОБА_16 стояв поряд, нахилившись над ОСОБА_13 . Зірвавши ланцюжок з хрестиками, ОСОБА_15 підняв з землі мобільний телефон потерпілого та, разом з ОСОБА_16 , утримуючи при собі майно останнього, зникли з місця вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 2782,32 грн.
Допитаний як у суді першої інстанції, так і апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_15 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що 04.06.2017 він, ОСОБА_16 та ОСОБА_23 близько 22:00 йшли по вул. Харківська в м. Суми у напрямку центра міста. В цей час вони помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_13 ОСОБА_16 наздогнав ОСОБА_13 і спитав у нього котра година, на що ОСОБА_13 відповів і продовжив свій рух далі. ОСОБА_16 повернувся до нього та ОСОБА_23 і повідомив їм, що вже пізній час і далі йти в центр міста вже немає сенсу. Вони вирішили розділитись. ОСОБА_16 пішов в напрямку супермаркету, а він та ОСОБА_23 вирішили піти до нічного магазину, що знаходився в дворах житлових будинків. В цей самий час, ОСОБА_15 наздогнав ОСОБА_24 та попросив у нього закурити, на що отримав відмову. ОСОБА_15 розізлився на таку відповідь ОСОБА_13 та завдав йому удару лівою рукою в ділянку лівої частини обличчя. Від даного удару ОСОБА_13 впав. ОСОБА_15 помітив, що під час нанесення ним удару він випустив свій телефон. ОСОБА_15 підняв його, поклав до кишені та пішов з ОСОБА_23 в прохід між будинками по вул. Харківській до нічного магазину. В дворах їх наздогнав ОСОБА_16 . Надалі їх було зупинено екіпажом патрульної поліції. Потім приїхав другий екіпаж і повідомив про орієнтування на трьох чоловіків, що вчинили розбій на вул. Харківській. Потім приїхав ще один екіпаж і привіз потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив, що його пограбували вони.
Обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що 04.06.2017 він, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 йшли по вул. Харківська в м. Суми у напрямку центра міста. ОСОБА_16 наздогнав ОСОБА_13 та спитав у нього котра година. ОСОБА_13 відповів і продовжив свій рух далі. ОСОБА_16 повернувся до ОСОБА_15 і ОСОБА_23 та повідомив їм, що вже пізній час. ОСОБА_16 пішов до магазину, а коли повернувся почув звук, схожий на ляпас. Він побачив, що лежить хлопець, а коло нього стоїть ОСОБА_15 ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_15 , забрав його та запитав що сталось. ОСОБА_15 в цей час підняв із землі щось схоже на розібраний телефон. Після цього вони пішли в прохід між будинками та за 10 хвилин їх зупинив екіпаж патрульної поліції. Коли приїхали наступні екіпажі, то повідомили про розбійний напад, також привезли потерпілого, який їх упізнав.
Однак факт вчинення обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_15 кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, які колегія суддів визнала доведеними, підтверджується дослідженими судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що 04.06.2017 о 23 год. він йшов по вул. Харківській та розмовляв по телефону. Близько 23 год. 45 хв. його наздогнав не знайомий йому раніше чоловік і запитав котра година. ОСОБА_13 назвав час і продовжив рух, а чоловік повернувся назад. Пройшовши близько п`яти метрів, ОСОБА_13 відчув удар з-заду в ліву частину голови та впав на правий бік, вдарився правим ліктем та відчув хрускіт. Потім ОСОБА_13 відчув кілька ударів в лівий бік та ліву руку. Поки ОСОБА_13 лежав, з нього зірвали сумку, але вона зачепилась за його руку, тому людина в одежі сірого кольору підняла ОСОБА_13 за комір, а людина, що стояла справа зняла сумку до кінця. Це був той чоловік, що запитував котра година. Після цього, чоловік, який піднімав його за комір, сказав: «я тебе вб`ю» і зірвав з шиї ОСОБА_13 срібний ланцюжок з хрестиками. Далі нападники пішли в арку між будинками;
- показаннями свідка ОСОБА_25 , згідно з якими він працював поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Сумській області. На службовий планшет надійшов виклик про розбійний напад на вул. Харківській. Прибувши на місце виклику, він зустрів заявника, який повідомив, що троє невідомих осіб напали на нього, зірвали срібний ланцюжок з двома хрестиками, заволоділи мобільним телефоном та втекли у напрямку двору житлового будинку. Через 30-40 хв. ОСОБА_25 повідомили, що патруль виявив трьох осіб, які підпадають під орієнтування, надане заявником. Заявника було доставлено на місце затримання для впізнання зазначених осіб. Під час огляду місця події ОСОБА_25 виявив два хрестики;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , згідно яких у 2017 р. він з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , рухаючись вул. Харківською в напрямку центра міста, вирішили дізнатись котра година. Повз них пройшов перехожий, що розмовляв по телефону. ОСОБА_16 наздогнав його та поцікавився котра година. ОСОБА_16 повернувся та повідомив, що година вже пізня. ОСОБА_26 та ОСОБА_16 продовжували спілкуватись, коли вони обернулись, то побачили, що на тротуарі лежить чоловік, а поруч з ним ОСОБА_15 щось піднімає. ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_23 та ОСОБА_16 і всі разом вони пішли в прохід між будинками. Впродовж 10 хв. після цих подій вони були зупинені працівниками поліції. Наступна патрульна машина привезла чоловіка, який сказав, що вони його пограбували;
- протоколом огляду місця події від 05.06.2017, яким оглянуто ділянку місцевості, на якій знаходиться дев`ятиповерховий будинок АДРЕСА_5 . Безпосереднім об`єктом огляду є ділянка тротуару, яка вкрита тротуарною плиткою та знаходиться на відстані 3 м від аптеки № 44, розташованій у вищезазначеному будинку. На оглядаємій ділянці виявлено сонцезахисні окуляри один хрестик, виготовлений з металу білого кольору, один хрестик, виготовлений із металу жовтого кольору;
- протоколом огляду місця події від 05.06.2017, згідно якого у ОСОБА_15 під час огляду виявлено мобільний телефон Acer imei 1- НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 .
- висновком судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/1941е від 14.06.2017, згідно якого викрадені у ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Acer Liquid E 380» має залишкову вартість 1550 грн, ланцюжок зі срібла 925 проби, вагою 20 г має залишкову вартість 252,80 грн, хрестик зі срібла, 925 проби, вагою 5 г має залишкову вартістю 63,20 грн, хрестик із золота 585 проби, вагою 1,5 г має залишкову вартість 916,32 грн, загальна сума складає 2782,32 грн;
- висновком експерта № 773, згідно якого при обстеженні у ОСОБА_13 06.06.2017 виявлені ушкодження: в ділянці правої верхньої кінцівки накладена гіпсова пов`язка. В ділянці правого стегна в середній третині на зовнішній поверхні синець. В ділянці правого гомілково-ступневого суглобу по зовнішній поверхні садно. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Кількість травматичних впливів не менше 3-х. Закритий перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки зі зміщенням більш ймовірно міг утворитися внаслідок падіння з вертикального положення на площину, враховуючи наявність садна в ділянці лівого ліктьового суглобу та обставин справи. Ушкодження в ділянці правого ліктьового суглобу не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я та за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження в ділянці правої нижньої кінцівки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в постанові;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_13 від 19.07.2017, згідно якого останній продемонстрував механізм нанесення одним із нападників удару в область його голови, від чого він впав на тротуарну плитку. Далі інший нападник наніс йому декілька ударів в область тулуба та погрожував вбити його, після чого зірвав з нього ланцюжок з хрестиками та забрав мобільний телефон;
- протоколу огляду предмету від 05.06.2017, згідно якого при відкритті відеофайлів на оптичному диску, вилученого з магазину, який знаходиться за адресою: вул. Харківська, 4, містяться два відеозаписи. При відтворенні першого відеофайлу встановлено, що 04.06.2017 о 23:36:53 у поле зору потрапляють троє чоловіків: перший з них вдягнений у сіру спортивну кофту з капюшоном, джинси та бейсболку, другий – у сірі штани та чорну шкіряну куртку, третій – у джинси, куртку червоного кольору зі вставками синього кольору та у бейсболку. Дані чоловіки проходять по пішохідній доріжці у напрямку ТРЦ «Мануфактура». При відкритті другого відеофайлу вбачається, що 04.06.2017 о 23:38:51 у поле зору камери потрапляє чоловік, вдягнений у чорний одяг, за яким на деякій відстані ідуть троє чоловіків: перший з них вдягнений у сіру спортивну кофту з капюшоном, джинси та бейсболку, другий – у сірі штани та чорну шкіряну куртку, третій – у джинси, куртку червоного кольору зі вставками синього кольору та у бейсболку. О 23:39:00 чоловік, вдягнений у червону куртку та бейсболку, наздоганяє чоловіка, вдягненого у чорний одяг, який в цей час розмовляє по мобільному телефону. О 23:39:09 чоловік, вдягнений у червону куртку і бейсболку підходить з лівого боку до чоловіка у чорному одязі та щось у нього питає, показуючи правою рукою на зап`ястя своєї лівої руки. Після цього пройшовши кілька метрів поряд із чоловіком у чорному одязі, чоловік у червоній куртці та бейсболці зупиняється. В цей час до нього підходить чоловік у сірій спортивній кофті та бейсболці і чоловік, вдягнений у шкіряну куртку. Між даними чоловіками відбувається розмова, під час якої вони усі озираються на чоловіка у чорному одязі з мобільним телефоном у правій руці і з сумкою на правому плечі, який проходить далі і зникає з поля зору камери відеоспостереження. Після цього компанія з трьох чоловіків ідуть за чоловіком у чорному одязі;
- відеозаписів записів з нагрудних відеокамер поліцейських на оптичному носії даних, згідно яких запис розпочався 2017/06/04 о 23:47:14. Екіпаж патрульної поліції зупинив трьох чоловіків для перевірки наявності наркотиків та заборонених предметів. В цей час патрульним було повідомлено, що заявника було підібрано іншим екіпажом поліції та зазначені орієнтування на трьох осіб. О 23:50:37 прибув ще один екіпаж поліції. Співробітник поліції підійшов до чоловіків, які присіли на узбіччі і побачив телефон, який лежав поруч з одним із них, а саме тим, що був в чорній шкіряній куртці. На питання чий це телефон, чоловік в чорній куртці відповів, що це не його, а чоловік в сірій спортивній кофті визнав, що телефон його. О 23:53:00 чоловіків підвели до патрульної машини, в якій сидів заявник і запитали – «Вони?» – «Наче вони» – відповів заявник. Заявнику пред`явили для впізнання телефон і останній його впізнав;
- постанови від 05.07.2017 про визнання предметів речовими доказами, згідно якої визнано речовими доказами мобільний телефон марки «Acer Liquid E 380» imei 1- НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 , сонцезахисні окуляри, хрестик з металу білого кольору, хрестик з металу жовтого кольору, оптичний диск з камер відеоспостереження.
Надані стороною обвинувачення два протоколи пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2017, згідно яких потерпілий ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_16 і ОСОБА_15 як осіб, які здійснили на нього напад, колегія суддів визнає недопустимими доказами виходячи з наступного.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 87 КПК визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 3) здійснення процесуальних дій з порушенням його суттєвих умов.
Таким чином, допустимість доказу визначається виходячи, насамперед, із обставин його отримання і залучення до кримінального провадження, а умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного джерела, належним суб`єктом, в належному процесуальному порядку; належне оформлення (фіксування) джерела фактичних даних.
Відповідно ст. 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала. За правилами цієї статті може здійснюватися пред`явлення особи для впізнання за голосом або ходою, при цьому впізнання за голосом повинно здійснюватися поза візуальним контактом між особою, що впізнає, та особами, які пред`явлені для впізнання.
У протоколі пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2017, складеному щодо ОСОБА_16 , стверджується, що потерпілий ОСОБА_13 серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав особу, яка знаходиться другим ліворуч під номером 2 за рисами обличчя (худорляве, з впалими щоками, морщини на щоках та біля очей, коротка зачіска) та за голосом, як особу, яка підходила до нього та питала котра година, а також знаходилась поряд з особою, яка наносила йому удари після чого заволоділа його майном.
Разом з тим, з наведених вище доказів встановлено, що фактично ОСОБА_16 був показаний потерпілому ОСОБА_13 напередодні при його затриманні. Тобто працівниками поліції прямо було вказано на осіб, на яких було одягнуто наручники під час їх затримання, як на таких, що підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, разом із ОСОБА_16 1970 р. н., який був одягнений в червону куртку з синіми вставками та джинсові штани синього кольору, кросівки сірого кольору з шкарпетками білого кольору, футболку білого кольору, який має зріст 185 см та худорляву статуру для впізнання були пред`явлені ОСОБА_27 1965 р. н., одягнений в футболку білого кольору, джинсові штани синього кольору, туфлі чорного кольору, який має зріст 184 см та середню статуру, ОСОБА_28 , 1974 р. н., одягнений в сорочку в сіро-коричневу клітинку, штани світло-зеленого кольору, кросівки чорного кольору, який має зріст 175 см та худорляву статуру, а також ОСОБА_29 1990 р. н., одягнений в футболку червоного кольору, шорти сірого кольору, шкарпетки сірого кольору та кросівки чорного кольору, який має зріст 175 см та середню статуру.
Також, описуючи особу, яка запитувала котра година, ОСОБА_13 пояснив, що була вона в червоній куртці, чорній кепці, на вид років п`ятдесяти, обличчя в зморшках під очима, зросту близько 180 см та худорлявої статури. На запитання слідчого, чи зможе ОСОБА_13 впізнати особу за голосом – останній відповів, що зможе. При пред`явлені осіб для впізнання ОСОБА_13 зазначив, що впізнав особу під номером 2, як таку, що запитала у нього котра година за курткою червоного кольору, зморшками під очима, короткою стрижкою. Слідчий нагадав потерпілому, що можна також здійснити впізнання і за голосом. На що ОСОБА_13 попросив сказати фразу «сколько время?». Дану фразу попросили повторити тільки ОСОБА_16 , який перебував серед осіб, пред`явлених до впізнання під номером 2.
Таким чином особи, що були пред`явлені для впізнання значною мірою відрізнялись за віком, статурою та одягом, а пояснення потерпілого ОСОБА_13 не вказують на те, що він упізнав ОСОБА_16 за якимись іншими ознаками, ніж по одягу, в який він був одягнений під час його затримання, коли на нього було вказано працівниками поліції.
З цих же підстав колегія суддів визнає недопустимим доказом як такий, що отриманий з порушенням вимог КПК і протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2017 відносно ОСОБА_15 .
Оцінивши вказані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснивши апеляційний перегляд судового рішення в межах пред`явленого обвинувачення (ст. 337, 405 КПК) і апеляційної скарги (ст. 404 КПК), колегія суддів дійшла висновку про доведеність винуватості ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 187 КК як напад з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаний з насильством, небезпечним для життя потерпілого, з погрозою застосування насильства, небезпечного для його життя, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій).
Що стосується заперечень сторони захисту про відсутність у діях обвинувачених складу інкримінованого їм злочину, то вони не можуть бути прийнятими до уваги.
Так, розбій, як злочин проти власності, це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
Суб`єктивна сторона розбою характеризується прямим умислом, тобто особа повинна усвідомлювати відкритість своїх злочинних дій. Мета розбою повинна бути спрямована на збагачення за рахунок чужого майна, та мати відверто корисливий мотив його скоєння. Таким чином, для кваліфікації вчиненого як розбою необхідно встановити наявність прямого умислу на звернення чужого майна на свою користь і корисливої мети.
Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, і спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Згідно фактичних обставин цього кримінального провадження, встановлених на підставі належних, допустимих і достовірних доказів, ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , маючи на меті вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя, здійснивши між собою розподіл функцій, спрямованих на досягнення єдиного плану, вчинили відповідні дії.
Зокрема, ОСОБА_16 , діючи узгоджено з ОСОБА_15 , спочатку наздогнав потерпілого та під надуманим приводом поцікавився часом, чим фактично відволік його увагу та створив умови для подальшого нападу. Після цього він відійшов, у той час як ОСОБА_15 негайно наздогнав потерпілого та без будь-якого приводу наніс йому удар в обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на правий бік, отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Під час падіння з рук потерпілого випав належний йому мобільний телефон. Користуючись безпорадним станом потерпілого, який перебував на землі, ОСОБА_15 продовжив застосовувати до нього фізичне насильство, зокрема присів перед ним та наніс ще один удар правою рукою у ліву частину тулуба, а також удар у ліву руку в ділянці ліктя ОСОБА_13 . Після цього, діючи спільно та узгоджено, ОСОБА_15 разом із ОСОБА_16 витягнули з-під тіла потерпілого сумку з належними йому документами та особистими речами, яку ОСОБА_15 передав ОСОБА_16 . Надалі ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, підняв потерпілого із землі за одяг та, погрожуючи вбивством, відкрито заволодів срібним ланцюжком та двома хрестиками, а також підняв із землі мобільний телефон. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , утримуючи при собі викрадене майно потерпілого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що дії ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не носили випадкового чи спонтанного характеру, а були заздалегідь узгодженими та спрямованими саме на заволодіння чужим майном. Про це, зокрема, свідчить чітка послідовність їхніх дій, розподіл ролей між співучасниками (відволікання уваги потерпілого та безпосереднє застосування насильства), а також узгодженість поведінки під час вчинення злочину.
Характер застосованого до потерпілого насильства, його інтенсивність, спрямованість на подолання опору потерпілого, а також поєднання такого насильства з висловленням погроз вбивством об`єктивно свідчать про небезпечність такого насильства для життя і здоров`я особи. Тобто сукупність встановлених обставин, спосіб дій обвинувачених, їх узгодженість, спрямованість умислу, обстановка вчинення злочину і характер застосованого насильства дають достатні та обґрунтовані підстави для висновку про наявність у їх діях ознак розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_16 та безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_15 з ч. 2 ст. 187 КК та н ч. 1 ст. 187 КК. При цьому, визнаючи обвинувачення необґрунтованим в частині такої кваліфікуючої ознаки як вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб, суд першої інстанції в порушення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК не навів вироку мотиви такої зміни обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що після проведення судових дебатів та останнього слова обвинувачених, суд першої інстанції видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення до 24.02.2022 о 09:30, а згідно журналу судового засідання вирок був проголошений 24.02.2022 об 11:35 (т. 4 а. п. 21, 22). Разом з тим, згідно аудіозапису та журналу судового засідання, які містяться на технічному носії інформації, вирок суду фактично був проголошений 20.05.2022, що свідчить про істотну розбіжність між офіційними даними журналу судового засідання та фактичними обставинами проголошення судового рішення. Вказані порушення є істотними, оскільки вони могли вплинути на законність ухваленого судового рішення, обмежили процесуальні права сторін, зокрема право на справедливий судовий розгляд, а також свідчать про недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури ухвалення та проголошення вироку.
Відповідно п. 2-4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 411 КПК).
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який не підлягав застосуванню; застосування закону, який не підлягав застосуванню.
Положеннями п. 1, 3 ч. 1 ст. 420 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_16 і ОСОБА_15 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_16 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу винного, який раніше судимий, посередньо характеризується, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які покарання обтяжують (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння), часткове відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілого, який наполягав на призначенні реального покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, строком 7 років з конфіскацією майна, крім житла, що перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_16 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, а саме призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК, або ж переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї норми закону, не встановлено.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_16 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК, оскільки злочин вчинено до постановлення попереднього вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.2025, яким ОСОБА_16 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу винного, який згідно ст. 89 КК раніше не судимий, посередньо характеризується, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які покарання обтяжують (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння), часткове відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілого, який наполягав на призначенні реального покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, строком 7 років з конфіскацією майна, крім житла, що перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_15 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, а саме призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК, або ж переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї норми закону, не встановлено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_15 і ОСОБА_16 05.06.2017 були затримані на підставі ст. 208 КПК, а ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.06.2017 до обвинувачених застосовані запобіжні заходи: до ОСОБА_15 у виді тримання під вартою до 02.08.2017; до ОСОБА_21 у виді цілодобового домашнього арешту до 02.08.2017.
Таким чином, ОСОБА_15 підлягає зарахуванню у строк покарання час попереднього ув`язнення з 05.06.2017 до 02.08.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а ОСОБА_16 – час попереднього ув`язнення з 05.06.2017 до 07.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), а також цілодобовий домашній арешт з 08.06.2017 до 01.08.2017 включно на підставі ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 3342-IX від 23.08.2023).
Строк відбування покарання ОСОБА_16 і ОСОБА_15 рахувати з моменту їх фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ст. 7 КПК), а ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК).
Вирішуючи заявлений прокурором цивільний позов, колегія суддів враховує, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося (ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» понесені витрати в сумі 5848,02 грн за лікування потерпілого ОСОБА_13 у ортопедично-травмотологічному відділенні з 08.07.2017 до 26.06.2017, які підлягають відшкодуванню на користь фінансового управління Сумської міської ради та мають бути стягнуті з обвинувачених у солідарному порядку.
Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов (з урахуванням уточнень) про стягнення з обвинувачених 1654,21 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 20000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи (ст. 1167 ЦК). При цьому моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК). 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди колегія суддів враховує рівень фізичного болю та душевних страждань потерпілого, характер і ступінь спричинених йому тілесних ушкоджень, які відносяться до легких та середньої тяжкості, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також інші істотні обставини справи. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілого, колегія суддів доходить висновку, що заявлений потерпілим розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Водночас, беручи до уваги те, що обвинувачені у добровільному порядку передали представнику потерпілого у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн, зазначена сума підлягає зарахуванню в рахунок загального розміру відшкодування.
Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 1654,51 грн задоволенню не підлягає, оскільки положеннями ст. 1177 ЦК визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно закону, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні
Разом з тим, додані до цивільного позову чеки не підтверджують, що зазначені витрати безпосередньо пов`язані з лікуванням ОСОБА_13 у зв`язку з отриманими внаслідок дій обвинувачених тілесними ушкодженнями. Зокрема, копія квитанції № 400091, видана ОСОБА_13 на підставі добровільної пожертви на суму 1380 грн. до Сумського міського об`єднання громадян «Медицина майбутнього», за своїм змістом не підтверджує факт оплати медичних послуг чи придбання лікарських засобів, необхідних для лікування.
Крім того, медична карта стаціонарного хворого, додана до заяви про уточнення позовних вимог, не містить призначень саме тих лікарських засобів, копії чеків на придбання яких надано потерпілим. Таким чином, надані документи не дають можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між понесеними витратами та лікуванням ушкоджень, отриманих потерпілим унаслідок кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, з обвинувачених підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_13 різниця між визначеним судом розміром моральної шкоди та вже відшкодованою сумою, а саме 15000 грн, а вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди є недоведеними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Відповідно ч. 1 ст. 118 КПК, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів, а згідно з ч. 1, 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а також на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У цьому кримінальному провадженні процесуальні витрати, пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/1941е від 14.06.2017 в сумі 296,61 грн, підлягають стягненню з обвинувачених у солідарному порядку.
Потерпілим ОСОБА_13 понесені витрати на правову допомогу в сумі 33875 грн, що підтверджується розрахунком розміру витрат на правову допомогу, квитанціями до прибуткових касових ордерів № 13 від 07.06.2022, № 21 від 13.11.2022, № 18 від 02.09.2025 та № 12 від 03.06.2026, а також актом від 03.06.2026 приймання-передачі наданих послуг адвокатом до договору від 07.06.2022 про надання професійної правничої (правової) допомоги.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу колегія суддів враховує стадію процесу, на якій надавалася правова допомога, рівень складності справи, затрачений адвокатом час та вид і об`єм наданих послуг та виконаних робіт, і вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у апеляційному суді, починаючи з 2022 р., відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим підлягають стягненню з обвинувачених у солідарному порядку.
На підставі ст. 100 КПК речові докази: оптичний диску формату DVD+R з написом «Axent, DVD+R, RW, 4,7 GB, 120 min, 16x» з відеозаписами залишити зберігатися в матеріалах провадження; мобільний телефон марки «Acer Liquid E 380» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , сонцезахисні окуляри, хрестик з металу білого кольору, хрестик з металу жовтого кольору, які зберігаються у ОСОБА_13 , вважати такими, що йому повернуті.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 420, п. 15 ст. 615 КПК України, – 

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 відносно ОСОБА_30 та ОСОБА_31 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок.
ОСОБА_32 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком сім років з конфіскацією майна, крім житла.
Строк відбування покарання ОСОБА_33 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.
Зарахувати ОСОБА_33 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 05.06.2017 до 02.08.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015).
ОСОБА_34 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком сім років з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 08.09.2025, більш суворим покаранням за даним вироком, визначити ОСОБА_35 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком сім років з конфіскацією майна, крім житла.
Строк відбування покарання ОСОБА_35 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.
Зарахувати ОСОБА_35 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 05.06.2017 до 07.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), а також цілодобовий домашній арешт з 08.06.2017 до 01.08.2017 включно на підставі ст. 72 КК України (в ред. ЗУ № 3342-IX від 23.08.2023).
Цивільний позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 у солідарному порядку на користь фінансового управління Сумської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5848,02 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 15000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 у солідарному порядку на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/1941е від 14.06.2017 в сумі 296,61 грн.
Стягнути з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 процесуальні витрати, понесені ним на правову допомогу в сумі 33875 грн.
На підставі ст. 100 КПК України речові докази:
- оптичний диску формату DVD+R з написом «Axent, DVD+R, RW, 4,7 GB, 120 min, 16x» з відеозаписами залишити зберігатися в матеріалах провадження;
- мобільний телефон марки «Acer Liquid E 380» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , сонцезахисні окуляри, хрестик з металу білого кольору, хрестик з металу жовтого кольору, які зберігаються у ОСОБА_13 , вважати такими, що йому повернуті.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні. 

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5