ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4471/23	

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Кочуровської К.О., розглянувши у відкритому засіданні справу
за позовом Державного підприємства ,,Адміністрація річкових портів”
до Комунального підприємства ,,Херсонський комунальний транспортний сервіс” 
про стягнення 547102,43 грн,

представники сторін не прибули

Державне підприємство ,,Адміністрація річкових портів” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства ,,Херсонський комунальний транспортний сервіс” 436932,30 грн основного боргу за договором бербоутного чартеру від 23.05.2022 р., 86102,40 грн пені, 8853,49 грн 3% річних, 15214,14 грн інфляційних втрат.
Ухвалою від 30.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Відповідач отримав ухвалу 30.10.2023 в електронному кабінеті.
Відповідач подав 08.11.2023 клопотання про витребування у позивача доказів.
Позивач 27.11.2023 подав до суду оригінал договору від 23.05.2022, враховуючи клопотання відповідача про витребування доказів.
28.11.2023 суд протокольно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, зобов`язав позивача до 08.12.2023 подати оригінал акту приймання-передачі судна.
18.12.2023 відповідач подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, посилаючись що договір від 23.05.2022 не підписував. Також подав для залучення до справи заяви свідка.
17.12.2023 відповідач подав клопотання про залучення третьою особою Міністерство розвитку громад, територій.
В засіданні 19.12.2023 суд протокольно прийняв заяву свідка Пащенко, відмовив в залученні третьої особи, продовжив строк підготовчого провадження та оголосив перерву для подання позивачем витребуваних доказів.
Позивач подав 29.01.2024 про виклик свідка і надав пояснення, що акт приймання-передачі судна в нього відсутній, але просить оглянути докази за місцем їх знаходження, а саме – в електронній пошті на портативному комп`ютері позивача, серед яких є і акт приймання-передачі судна.
09.02.2024 позивач подав клопотання про витребування у Господарського суду Херсонської області справ, в яких учасником був відповідач і в яких будуть зразки підпису керівника відповідача для проведення експертизи.
18.02.2024 відповідач подав пояснення, в яких зазначив, що договір від 23.05.2022 є нікчемним, оскільки укладений сторонами, які були на той час зареєстровані на території міста Херсон, який був окупований з 01.03.2022 до 11.11.2022.
19.02.2024 позивач подав пояснення.
В засіданні 20.02.2024 суд протокольно відмовив в призначенні експертизи та відмовив у виклику свідка, а позивач зняв з розгляду його клопотання про витребування справ в Господарському суді Херсонської області та про огляд доказів в комп`ютері позивача.
Також в засіданні 20.02.2024 оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
15.03.2024 позивач подав клопотання про виклик свідка, повернення до підготовчого провадження, залучення доказів та постановлення окремої ухвали.
Суд протокольно 22.04.2024 відмовив поверненні до підготовчого провадження і викликав свідка в засідання, але свідок не прибув.
13.05.2024 позивач подав додаткові пояснення. 
Ухвалою від 14.05.2024 зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах по справі № 908/1162/23.
У зв`язку з відрахуванням судді Лічмана Л.В. зі штату суду, розпорядженням керівника апарату суду від 16.12.2025 № 296 призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано судді Литвиновій В.В.
Згідно з ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Ухвалою від 18.12.2025 справу прийнято до свого провадження. 
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023, якою було відмовлено в задоволенні позову.
З огляду на викладене, ухвалою від 21.04.2026 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 27.05.2026.
13.05.2026 відповідач подав пояснення.
24.05.2026 позивач подав додаткові пояснення.
Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:
Державне підприємство ,,Адміністрація річкових портів” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства ,,Херсонський комунальний транспортний сервіс” 436932,30 грн основного боргу за договором бербоуртного чартеру від 23.05.2022 р., 86102,40 грн пені, 8853,49 грн відсотків річних та 15214,14 грн інфляційних втрат.
На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію і оригінал Стандартного договору бербоуртного чартеру Балтійської міжнародної морської ради від 23.05.2022, укладений між Державним підприємством ,,Адміністрація річкових портів” (судновласник) та Комунальним підприємством ,,Херсонський комунальний транспортний сервіс” (фрахтувальник), щодо пасажирського теплоходу «АРАРАТ», дата побудови 1981р, на період введення воєнного стану (п. 20 договору – «Термін дії чартеру»).
Чартерна плата (п. 21) 856,73грн в т.ч. ПДВ на добу.
В п. 28 договору зазначено, що чартерна плата перераховується до 30 числа кожного місяця.
Згідно з п. 29 договору здача судна в чартер та повернення здійснюється на підставі відповідного акту.
Позивач додав до позовної заяви копію акту здачі судна «АРАРАТ» від 23.05.2022 до договору від 23.05.2022.
Оригіналу акту позивач не надав суду, пояснивши, що він його не має.
Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору допустив прострочення чартерної плати за період з травня 2022 року по вересень 2023 року включно в сумі 436932,30 грн.
- травень 2022 в сумі 19 704,79 грн. (кількість днів: 23);
- червень 2022 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30);
- липень 2022 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- серпень 2022 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- вересень 2022 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30);
- жовтень 2022 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- листопад 2022 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30);
- грудень 2022 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- січень 2023 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- лютий 2023 в сумі 23 988,44 грн. (кількість днів: 28);
- березень 2023 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- квітень 2023 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30);
- травень 2023 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- червень 2023 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30);
- липень 2023 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- серпень 2023 в сумі 26 558,63 грн. (кількість днів: 31);
- вересень 2023 в сумі 25 701,90 грн. (кількість днів: 30).
Відповідно до ст. 34 Додаткових статей до бербоутного чартеру за прострочення сплати платежів визначених статтею 28 цього чартеру, Фрахтувальники сплачують на користь Судновласників пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення платежу.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 86102,40 грн пені, 8853,49 грн 3% річних та 15214,14 грн інфляційних втрат у зв`язку з простроченням здійснення ним платежів за договором.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 жовтня 2025 року по справі № 908/1162/23 зазначив « 7.3. Верховний Суд у постанові у справі №910/9680/23 дійшов висновку, що, враховуючи положення статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" , позивач з лютого по серпень 2022 року не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь з 26.02.2022 є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні. 
7.4. Об`єднана палата враховує, що у цій справі №908/1162/23, як і у справі №910/9680/23 (від висновків Верховного Суду у якій пропонується відступити), йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" ; окрім того, в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року. Тобто правовідносини у цих справах є подібними за критерієм здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території і доводи касаційної скарги ґрунтуються на застосуванні тих самих приписів Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" . 
7.20. Законом України "Про внесення змін до Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону , визначаються Кабінетом Міністрів України. 
7.22. Об`єднана палата бере до уваги, що з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
7.23. 06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. 
7.25. Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» ) правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону , має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася. 
7.26. Враховуючи викладене, об`єднана палата вважає, що висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" . 
7.27. З урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, об`єднана палата не вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про поширення положень статті 13 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.». 
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє дотепер. 
Загальновідомим фактом, що не потребує доказування є той факт, що з 01.03.2022 року до 11.11.2022 року Херсонська міська територіальна громада, місцезнаходженням відповідача як юридичної особи, було окуповане військами рф, а після деокупації згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, з 11.11.2022року по 01.05.2023 року віднесено до території можливих бойових дій, а з 01.05.2023 року Херсонська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. 
Суд враховує, що місцезнаходження відповідача – м. Херсон.
26.04.2022 набрав чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022, яким затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року.
До цього Переліку станом на 25.04.2022 було включено і Херсонську міську територіальну громаду.
В цьому Переліку не зазначено конкретно, які території є окупованими, а в яких бойові дії.
В подальшому цей Перелік втратив чинність, оскільки 27.12.2022 набрав чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. 
В цьому переліку зазначено, що Херсонська міська територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації з 01.03.2022 до 11.11.2022, з 11.11.2022 до 01.05.2023 є територією можливих бойових дій, а з 01.05.2023 – територія активних бойових дій.
Далі, цей Перелік також втратив чинність, оскільки 20.03.2025 набрав чинності наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
В цьому Переліку зазначено, що Херсонська міська територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації з 01.03.2022 до 11.11.2022, з 11.11.2022 до 01.05.2023 є територією можливих бойових дій, а з 01.05.2023 є територією активних бойових дій.
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що – «Здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.». 
Відтак, враховуючи положення названих вище, нормативно-правових актів, та практику Верховного суду з урахуванням того, що на дату укладення Договору бербоутного чартеру теплоходу від 23.05.2022 року (надалі – Договір) між державним підприємством «Адміністрація річкових портів» та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради, місцезнаходженням відповідача було: 73003, м. Херсон, вул. Залізнична, 8, що прямо передбачено Договором, тобто, територія тимчасово окупована Російською Федерацією, то даний правочин є нікчемний в силу частини 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 
Крім того, Комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради за своєю організаційно формою є комунальним унітарним підприємством, що вбачається з його назви, яка відповідає вимогам ч.5 ст.78 Господарського кодексу України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин. 
Так, відповідно до статті 78 Господарського кодексу України – «1. Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. 2. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. 3. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.05.2026 4 4. Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. Статутний капітал комунального унітарного підприємства підлягає сплаті до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого підприємства. 5. Найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство. 6. Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить. 7. Органами управління комунального унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав); наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і спрямовує діяльність керівника підприємства. Наглядова рада комунального унітарного підприємства утворюється за рішенням органу, до сфери управління якого належить комунальне унітарне підприємство. Критерії, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради затверджуються рішенням відповідної місцевої ради.». 
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником відповідача є Херсонська міська рада.
З вищевикладеного вбачається, що Комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради підпадає під пункт 3 частини першої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції від 05.12.2021року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, та відповідно належить до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону. 
Так, пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції від 05.12.2021року передбачено, що – «До замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать: 3) юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: 
- юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; 
- органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; 
- у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.». 
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції від 05.12.2021року передбачено, що – «Цей Закон застосовується: 1) до замовників, визначених пунктами 1 - 3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.». 
Тобто, всі закупівлі які здійснює Комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень повинні бути здійснені за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі. 
З 1 квітня 2016 року система Prozorro стала обов`язковою для центральних органів влади та монополістів, а з 1 серпня 2016 року — для решти публічних замовників. Сфера публічних закупівель регулюється Законом України “Про публічні закупівлі”, а головним полісімейкером у цій сфері є Департамент сфери публічних закупівель, який входить до Мінекономіки. ДП “Прозорро” разом з електронною системою Prozorro на 100% належать державі Україна та підпорядковуються Кабміну. 
За змістом статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару. 
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»). 
Після проведення моніторингу системи Prozorro вбачається, що в ній відсутній Договір бербоутного чартеру теплоходу «Домбай» від 23.05.2022р. (надалі Договір) укладений між державним підприємством «Адміністрація річкових портів» та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради, з будь – яким Кодом, на будь яку суму, про що також свідчить відсутність коду закупівлі в Договорі, що можна перевірити за посиланнями: 
1) https://prozorro.gov.ua/uk/search/tender?tender.start=2022-02 02&tender.end=2022-10-30&buyer=01235573 (пошук здійснено з використанням таких фільтрів як: ЄДРПОУ замовника – 01235573; дата прийому пропозиції з 01 лютого 2022 до 30 листопада 2022року); 
2) https://prozorro.gov.ua/uk/search/contracts?dateSigned.start=2022-02 01&dateSigned.end=2022-11-30&buyer=01235573&page=2 (пошук здійснено з використанням таких фільтрів як: ЄДРПОУ замовника – 01235573; дата прийому пропозиції з 01 лютого 2022 до 30 листопада 2022року). 
З вище викладеного вбачається, що Договір бербоутного чартеру теплоходу «Домбай» від 23.05.2022р. (надалі – Договір) укладений між державним підприємством «Адміністрація річкових портів» та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради укладено з порушенням вимог статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що тягне за собою наслідки визначені статтею 43 даного Закону, якою передбачено, що – « 1. Договір про закупівлю є нікчемним у разі: 
1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; 
2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; 
3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 
4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону; 
5) якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником.». 
Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України – «Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.». 
З огляду на викладене, Договір бербоутного чартеру теплоходу «Домбай» від 23.05.2022р. (надалі – Договір) укладений між державним підприємством «Адміністрація річкових портів» та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради є нікчемним, що прямо передбачено пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про публічні закупівлі» та частиною 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 
Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що – « 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.». 
Частиною 1 статті 236 Цивільного кодексу України передбачено, що – « 1. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.».
Враховуючи вищезазначене, оскільки договір від 23.05.2022 є нікчемним, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 436932,30 грн основного боргу за договором бербоутного чартеру від 23.05.2022 р., 86102,40 грн пені, 8853,49 грн 3% річних, 15214,14 грн інфляційних втрат.
Суд зауважує, що відповідно до пп. 1 п. 1 постанови КМУ «Деякі питання здійснення оборонних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану», яка була чинна на час укладення спірного договору, державні замовники у сфері оборони та служби державного замовника (далі - державні замовники у сфері оборони) здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг оборонного призначення без застосування видів (процедур) закупівель, визначених Законом України “Про оборонні закупівлі».
Тобто, дана постанова КМУ стосується оборонних закупівель, а в даному випадку договір бербоутного чартеру не є оборонною закупівлею.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.
На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 27 травня 2026 р.

Суддя В.В. Литвинова