УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/7573/23 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Номер провадження №33/4805/969/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 21.11.2023 року о 15 год. 57 хв., Звягельський район, с. Груд, вул. Корольова, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MAZDA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки на алкотестері Драгер або в найближчій лікарні відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до протоколу адміністративне правопорушення було вчинене 21.11.2023, тому на момент розгляду справи 20.04.2026 закінчилися строки його притягнення до адміністративної відповідальності, що передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення не є триваючим. Вважає, що судом при обчисленні строків притягнення до адміністративної відповідальності не має братися до уваги обставина, що провадження у справі тривалий час було зупинене, оскільки норми КУпАП не містять положень щодо зупинення строку розгляду справ про адміністративне правопорушення. 
ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення не подавав та про поважність причини свого неприбуття не інформував. У зв`язку із цим суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги без присутності апелянта. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Приймаючи рішення за протоколом серії ААД №270415 від 21 листопада 2023 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозапис подій, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. А тому суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Однак, з такими висновками в частині дотримання строків накладення адміністративного стягнення апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з частиною 1 статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Судом першої інстанції вірно встановлена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за невиконання вимог пункту 2.5 ПДР та підтвердження його вини належними у справі доказами.
Водночас судом невірно застосовано положення статей 38 та 277 КУпАП.
Так, статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт 7).
Так, статтею 38 КУпАП встановлені строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративного стягнення.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 21.11.2023 року о 15 год. 57 хв., Звягельський район, с. Груд, вул. Корольова, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MAZDA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки на алкотестері Драгер або в найближчій лікарні відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення разом із додатками був направлений до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області та 08 грудня 2023 року матеріали отримані судом.
Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було зупинене до звільнення його з військової служби. 
Зупиняючи провадження у справі, місцевий суд керувався аналогією закону, застосувавши норми статті 335 КПК України. 
Постановою того ж суду від 19 лютого 2026 року вказане провадження поновлене.
Порівнюючи правову природу інституту строків накладення адміністративного стягнення, які передбачені статтею 38 КУпАП, та строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, що прописані в статті 277 КУпАП, суд доходить висновку, що вони не перетинаються між собою, оскільки в першому випадку стаття 38 КУпАП становить матеріальний аспект та регулює загальний строк давності притягнення особи до адміністративної відповідальності, який не містить випадків зупинення та жодним чином не пов`язаний із строками розгляду справ уповноваженим органом. Натомість стаття 277 КУпАП являє собою у чистому вигляді процесуальну норму, яка внормовує для уповноваженого суб`єкта імперативний строк, протягом якого має бути розглянуто справу та прийнято рішення по суті. 
Процесуальний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема у справах за ст.130 КУпАП, становить п`ятнадцять днів з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Передбачені у статті 277 КУпАП випадки зупинення процесуального строку розгляду справ, пов`язаних із корупцією, та застосування їх за аналогією жодним чином не зупиняє загальні строки давності накладення адміністративного стягнення.
Тому сплив річного строку давності накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 цього Кодексу, навіть під час зупинених судом процесуальних строків розгляду такої справи, є підставою для закриття провадження на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.
Згідно з частиною 4 статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
При цьому адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (частина 4 статі 38 КУпАП).
Натомість за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).
Зазначені вище положення дають можливість розглянути питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП у суттєво збільшені строки поряд із загальними строками накладення адміністративного стягнення, передбаченими частиною 2 статті 38 КУпАП.
Тобто КУпАП врегульовані питання зупинення провадження в адміністративних справах шляхом надання можливості суду зупиняти провадження в окремо визначених категоріях справ у конкретно передбачених випадках і законодавцем не віднесено до таких справ ті, що стосуються притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, зокрема, на період проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, військової служби.
Згідно з вимогами КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Отже, чинний КУпАП не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК в частині зупинення провадження при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.
А тому накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення через рік після вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, на думку апеляційного суду, є помилковими.
Відповідно до положень пункту 7 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , вчинене 21 листопада 2023 року та на момент розгляду справи 20 квітня 2026 року закінчився визначений КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, а закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а отже втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, на момент розгляду справи в суді першої інстанції (20 квітня 2026 року), закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року слід скасувати, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі – закрити, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: