Справа № 148/1535/25 
Провадження №2/148/32/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 Іменем України 

04 травня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,
за участі представника позивача Зінченка А.А.,
свідка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданим представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 та Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, 

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2500 га – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою АДРЕСА_2 .
Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, який був посвідчений 16.07.2011 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-2842. Крім неї спадкоємцем за заповітом є відповідач ОСОБА_6 .
Після звернення позивача до нотаріуса їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку.
У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що вона не знала про існування заповіту. Також їй не було відомо про смерть ОСОБА_7 , оскільки вона є громадянкою Ізраїлю, постійно мешкає в цій країні і протягом останніх років не приїжджала до України. Про існування заповіту та смерть ОСОБА_7 позивач дізналась від сусідки спадкодавця, ОСОБА_1 , яка зателефонувала їй в серпні 2024 року та повідомила про те, що ОСОБА_7 помер, залишивши на нею та відповідача заповіт, копію якого вона знайшла у нього в будинку.
У зв`язку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визначити додатковий строк для подачі позивачу до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання, згідно якого він просить провести судове засідання у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні 29.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. 
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від неї, яка посвідчена нотаріусом (а.с.56-58), згідно якої вона просить здійснювати розгляд у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Співвідповідач - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розгляд справи проводити без його участі, на підставі документів, які є в справі. 
Допитана в судовому засіданні 20.04.2026 свідок ОСОБА_1 суду показала, що вона була сусідкою ОСОБА_7 та доглядала за ним, поки його не забрали в дім пристарілих. Після його смерті вона дивилась за його будинком. Наприкінці літа 2024 року , коли вона прибирала в хаті, то знайшла заповіт. Через знайомих знайшла телефон Наталі та повідомила їй про заповіт.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи.
Заслушавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 17.07.2011, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1-2842 (а.с.9), вбачається, що ОСОБА_7 заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом громадянам Ізраїлю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в рівних частках кожній.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тульчин, Тульчинський район, Вінницької області помер ОСОБА_10 , який в свою чергу являвся батьком позивача, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 30.12.2019 серія НОМЕР_1 (а.с.4) та копія свідоцтва про народження від 21.03.1972 серія НОМЕР_2 (а.с.135).
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшло наступне майно:
- житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2012 серія НОМЕР_3 (а.с.6);
- земельна ділянка площею 0,0985 га у межах згідно з планом, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.01.2008 серія ЯД №409621 (а.с.5).
Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Сухомлин О.А. від 21.02.2025 (а.с.148) вбачається, що позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , однак їй було відмовлено у його видачі у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини.
Відповідно до копії спадкової справи №68/2024 до майна померлого ОСОБА_7 (а.с.31-47) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , громадянка Ізраїлю, звернулася до органів нотаріату із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 . Тогож дня приватним нотаріусом Сухомлин О.А. була сформована інформаційна довідка із Спадкового реєсту (заповіти/спадкові договори) №79545514, згідно якої заповіт заповідача ОСОБА_7 , номер в реєстрі нотаріальних дій 1-2842, зберігається у Тульчинській державній нотаріальній конторі, є чинним. 
Згідно копії витягу з реєстру населення, виданого Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїлю (а.с.138-140) вбачається, що попередні прізвища позивача були: ОСОБА_12 ; 26.12.1991 зміна прізвища через шлюб на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вибір прізвища ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 вибір прізвища ОСОБА_14 .
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.
У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постанові від 26.06.19 в справі № 565/1145/17 Касаційний цивільний суд Верховного Суду дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Нормами ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: на час відкриття спадщини вона не проживала із спадкодавцем і про наявність заповіту, складеного на її користь дізналась поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, а також те, що відповідачі не заперечують проти визначення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, тому суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, терміном один місяць, як про те просить представник позивача.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, покази свідка, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного процесу, беручи до уваги, що відповідачі безпосередньо права позивача не порушували, тому суд вважає за можливе не стягувати на користь позивача понесені нею судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.15, 1268, 1272 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141,  ч.4 ст.206, ст. 223, 263- 265 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_2 , поданий представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 та Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянці Ізраїлю, додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць.
Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: