Справа № 589/1200/26 
Провадження № 3/589/1068/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Курбанової А.Р., за участі секретаря судового засідання Поронько Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ст.122-4, ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2025 року о 07 год. 10 хв. в м.Шостка Сумської області по вул. Свободи біля буд. 33/2, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем SKODA Fabia д.н.з. НОМЕР_2 у дворі будинку 33/2 по вул.Свободи, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_3 , який отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу серії ЕПР1 №604636 від 02.03.2026 року, після вищевказаних дій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, не визнав. Пояснив, що під час маневрування жодного удару, тріску чи іншого звуку, який би свідчив про зіткнення транспортних засобів, він не чув. Вважав, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, оскільки на його автомобілі будь-які механічні пошкодження відсутні, а пошкодження, наявні на автомобілі потерпілої, не могли виникнути внаслідок контакту з бампером його транспортного засобу. У цьому контексті зазначав, що автомобілі мають різну висоту, відповідно, пошкодження на автомобілі потерпілої не могли бути спричинені його автомобілем. На підтвердження своїх доводів долучив довідку про технічний огляд автомобіля, яким він користувався, відповідно до якої будь-які пошкодження на цьому транспортному засобі відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідків, суд дійшов до висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на наступне. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає внаслідок порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вимоги п.2.3 «б» ПДР передбачають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 10.9. ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Проте вимоги вказаних пунктів Правил дорожнього руху ОСОБА_1 дотримано не було, внаслідок чого, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності, він скоїв наїзд на припаркований автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_3 , який отримав механічні пошкодження. Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наступними доказами.
Даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 604627 від 02.03.2026 року та схемою місця дорожньо-транспортної події від 02.03.2026 року, на якій зафіксовано двір будинку 33/2 по вул. Свободи в м. Шостка та пошкодження лівого водійського крила автомобіля потерпілої.
Дана схема узгоджується долученим до протоколу відеозаписом з камер зовнішнього спостереження VID_20260303_071828_087, яким зафіксовано ДТП, що мало місце 07.12.2025р. о 7 год. 10 хв. у дворі будинку по вул. Свободи, буд. 33/2. Судом двічі переглядався вказаний відеозапис, у тому числі у збільшеному форматі із застосуванням цифрових налаштувань підвищення чіткості зображення. Даним відеозаписом чітко зафіксовано рух автомобіля Skoda Fabia заднім ходом, траєкторію його маневрування та безпосередній момент фізичного контакту (зіткнення) з припаркованим автомобілем Toyota Camry (00:01хв. 00 сек. тривалості). На вказаному записі зафіксовано, як після ДТП ОСОБА_1 вийшов з водійського місця автомобіля SKODA Fabia, а ОСОБА_3 (співмешканка ОСОБА_1 ) обійшла автомобіль позаду. Після того вони разом пішли, потім повернулися з речами, які завантажили у багажник і поїхали. Вказаний відеозапис є об`єктивним, безстороннім та самостійним доказом, який безпосередньо відображає момент дорожньо-транспортної пригоди. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що зіткнення не відбулося, оскільки він не чув звуку удару, а на його автомобілі відсутні механічні пошкодження, що підтверджено довідкою про технічний огляд транспортного засобу № 3 від 17.04.2026р., суд відхиляє як такі, що спростовуються дослідженим відеозаписом. Сам факт відсутності пошкоджень на одному з транспортних засобів не виключає настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження іншого транспортного засобу. 
При цьому наявність механічних пошкоджень автомобіля Toyota Camry підтверджується показами потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , яка оглядала пошкодження після події, а також показами свідка ОСОБА_4 , який підтвердив наявність пошкодження крила автомобіля потерпілої, фото і відезаписом, наданими ОСОБА_1 .
Так, допитана у судовому засіданні 23.04.2026 року потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 06.12.2025 року залишила свій автомобіль у дворі будинку №33/2 по вул. Свободи. Наступного дня, 07.12.2025 року, транспортним засобом ніхто не користувався. Близько 14:00 год. їй зателефонувала сусідка та повідомила, що автомобіль пошкоджено. Близько 16:00 год. потерпіла особисто оглянула автомобіль і виявила механічні пошкодження: вм`ятину з лівого боку біля водійського дзеркала, подряпини та пошкодження лакофарбового покриття. Після виявлення пошкоджень вона почала опитувати сусідів та переглядати записи камер відеоспостереження. Показавши відеозапис мешканцям будинку, дізналася, кому належить зафіксований на ньому автомобіль та де працює ОСОБА_3 . Після цього її чоловік звернувся до останньої та запитав, чи належить їй відповідний транспортний засіб. ОСОБА_3 підтвердила це та, зі слів потерпілої, повідомила, що вони поспішали та збиралися виїжджати за кордон, а також пообіцяла відшкодувати завдані збитки. Поліцію одразу не викликали, оскільки сторони намагалися вирішити питання мирним шляхом. Потерпіла також зазначила, що доступ до автомобіля мають вона, її чоловік та ще декілька осіб, однак до 16:00 год. 07.12.2025 року транспортний засіб ніхто не використовував. Крім того, щодо доводів ОСОБА_1 про різницю у висоті між пошкодженнями і бампером автомобіля останнього пояснила, що її автомобіль був припаркований дещо нижче автомобіля ОСОБА_1 (знаходився на нижчій ділянці місцевості), тоді як автомобіль останнього під час ДТП рухався по заасфальтованій поверхні, розташованій вище. Після виявлення пошкоджень її чоловік разом із ОСОБА_4 відвідали СТО, яке обрав останній, де було проведено огляд автомобіля та оцінено характер пошкоджень. За результатами огляду працівники СТО повідомили, що внаслідок механічного удару змістилися фара, капот та бампер. Крім того, потерпіла зазначила, що в листуванні ОСОБА_3 визнавала факт дорожньо-транспортної пригоди та наявність пошкодження у вигляді вм`ятини на лівому крилі автомобіля.
До матеріалів справи були долучені письмові пояснення ОСОБА_5 від 02.03.2026р., який пояснив, що близько двох років підтримує дружні стосунки з родиною ОСОБА_6 та періодично користується їхнім автомобілем Toyota Camry. 07.12.2025 року близько 16 год. 00 хв. він брав автомобіль та їздив по своїх справах, ввечері того дня ОСОБА_7 повідомив, що зранку сталась ДТП і авто пошкоджене, про факт ДТП він не знав до того і тому користувався автомобілем.
Допитана у судовому засіданні 26.03.2026 року свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 09.12.2025 року близько 11:00 год. до неї на роботу прийшов ОСОБА_8 та повідомив, що має відеозапис, на якому зафіксовано, як вони з ОСОБА_9 завантажують речі до свого автомобіля. Після того, як свідок підтвердила, що на відео дійсно вони, ОСОБА_10 повідомив, що їхнім автомобілем було пошкоджено його транспортний засіб, та запропонував оглянути пошкодження. Автомобіль ОСОБА_6 знаходився у дворі будинку. Він показав пошкоджене крило, бампер та зазначив, що від удару змістився капот. При цьому свідок наголосила, що ні вона, ні ОСОБА_1 під час руху жодного удару не чули. Зі слів свідка, ОСОБА_10 запропонував вирішити питання мирним шляхом, а згодом надав перелік ремонтних робіт орієнтовною вартістю близько 30 000 грн, пояснивши, що така сума була визначена на першому СТО, куди він звернувся. Про цю ситуацію свідок певний час не повідомляла ОСОБА_1 . Надалі вона сплатила вартість регулювання розвалу-сходження, придбання крила та його фарбування. Встановити крило не встигли через значну чергу на СТО. Також зазначила, що працівники СТО під час ремонту висловлювали думку про те, що такі пошкодження не могли виникнути внаслідок удару, про який йдеться. У січні 2026 року ОСОБА_10 повідомив, що, крім вартості ремонту, необхідно відшкодувати йому додаткові витрати, пов`язані з пошуком винуватця ДТП, а також оплатити фарбування капота. 19.01.2026 року відбулася зустріч за участю ОСОБА_11 , його дружини та свідка. Під час зустрічі свідок просила написати розписку про отримання коштів, однак вони відмовилися, зазначивши, що в разі несплати компенсації, звертатимуться до суду.
Допитаний у судовому засіданні 04.06.2026 року свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що тривалий час знайомий як із ОСОБА_2 , так і з ОСОБА_1 , а також займається ремонтом автомобілів. Зазначив, що до нього звернулася ОСОБА_3 з проханням допомогти в організації ремонту автомобіля ОСОБА_2 . Після цього він зустрівся з чоловіком потерпілої ОСОБА_12 . Останній скаржився на вібрацію під час руху автомобіля та те, що транспортний засіб відводить убік. Спочатку вони звернулися на шиномонтаж, де було проведено огляд коліс, однак жодних несправностей не виявлено. Надалі провели розвал-сходження, було встановлено, що причиною вібрації є коробка передач. Зі слів працівників СТО, вказана несправність не була наслідком дорожньо-транспортної пригоди. При цьому свідок підтвердив наявність пошкодження крила автомобіля потерпілої.
Варто зазначити, що покази потерпілої щодо можливого пошкодження ходової частини автомобіля судом не оцінюються, оскільки зазначені обставини не є предметом даного судового розгляду. Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, достатнім є встановлення факту порушення Правил дорожнього руху, яке спричинило будь-які механічні пошкодження транспортного засобу, навіть мінімальні. При цьому наявність таких пошкоджень на лівому водійському крилі на автомобілі Toyota Camry матеріалами справи та показами свідків достовірно підтверджена. 
В свою чергу, доводи ОСОБА_1 про те, що висота окремих елементів його автомобіля не відповідає локалізації пошкоджень на автомобілі потерпілої, суд оцінює критично. Як вбачається з дослідженого відеозапису ДТП та показів потерпілої, у момент події автомобіль Toyota Camry знаходився на нижчій ділянці місцевості, тоді як автомобіль Skoda Fabia рухався по розташованій вище заасфальтованій поверхні. За таких обставин здійснені ОСОБА_1 вимірювання висоти кузовних елементів транспортних засобів на рівній поверхні не відображають їх фактичного розташування в момент контакту та не мають вирішального доказового значення.
Між тим на наданих ОСОБА_1 суду фотознімках та відеозаписах зафіксовані ушкодження автомобіля потерпілої та чітко видно, що вм`ятина, яка виникла від удару (місце безпосереднього контакту), розташована одразу над колесом, тобто значно нижче, ніж місце злущення лакофарбового покриття, що утворилося на ділянці вище вм`ятини через «перенапруження» відповідного ребра на крилі, яке ОСОБА_1 помилково вважає місцем удару. 
При цьому суд звертає увагу ОСОБА_1 , що під час механічного впливу на певну частину транспортного засобу навантаження не завжди локалізується виключно в місці безпосереднього контакту. Внаслідок деформації крила та передачі механічного навантаження на суміжні елементи конструкції пошкодження можуть виникати не лише в точці прикладення сили, а й на певній відстані від неї. Тому саме по собі розташування окремих пошкоджень вище місця первинного контакту не свідчить про неможливість їх утворення внаслідок досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.
Пояснення свідка ОСОБА_3 і власне ОСОБА_1 про те, що вони не чули звуку удару та не відчули його, не виключають події ДТП, яка доведена іншим об`єктивним доказом – відеозаписом. 
Таким чином, оцінивши сукупність цих досліджених доказів, що мають значення для вирішення цієї справи, суд дійшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Досліджені вище письмові і електронні докази і покази свідків не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку та спростовують доводи ОСОБА_1 в судовому засіданні про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Належні та допустимі докази, які узгоджуються між собою, в повній мірі вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, судом не враховуються покази у судовому засіданні 23.04.2026 року свідка ОСОБА_13 , яка вказувала, що є сусідкою як ОСОБА_1 , так і потерпілої ОСОБА_2 та 07.12.2025 року вранці, особисто бачила подію ДТП з вікна своєї квартири.
З цього приводу слід зазначити, що допитаний у судовому засіданні 11.06.2026 року свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_13 постійно у їхньому будинку не проживає. За словами свідка, вона навідується до своїх бабусі та дідуся, які мешкають у тому ж під`їзді: свідок проживає на третьому поверсі, а вони на четвертому. Разом з тим зазначив, що 07.12.2025 року ні вранці, ні ввечері ОСОБА_13 у будинку не бачив. Свідок пояснив, що ввечері перебував на вулиці, однак не бачив, щоб вона приходила. Крім того, допитаний у судовому засіданні 11.06.2026 року свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що також є сусідом як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 . Зазначив, що ОСОБА_13 постійно в будинку не проживає, а лише періодично відвідує своїх бабусю та дідуся, які мешкають у сусідньому під`їзді. Чи перебувала ОСОБА_13 у них 07.12.2025 року, йому невідомо. Разом з тим зазначив, що сумнівається в тому, що вона могла залишатися там на ніч.
Разом з тим, критична оцінка показів свідка ОСОБА_13 не має вирішального значення для результатів вирішення цієї справи та не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди, механізм її виникнення та момент зіткнення транспортних засобів підтверджуються безпосередньо дослідженим відеозаписом, який є самостійним та об`єктивним доказом обставин правопорушення. 
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 07.12.2025 року. 
Матеріали адміністративної справи надійшли з Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області до суду 10.03.2026 року, тобто вже після спливу тримісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи з урахуванням щільності графіка раніше призначених справ та з урахуванням строків поштового перебігу був призначений на 26.03.2026 року. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з необхідністю виклику свідків, заявлених ОСОБА_1 .
Таким чином, на час вирішення даної справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.
За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі в цій частині закрити, у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.
Разом з тим, досліджуючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, слід зазначити наступне. 
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до правил, що містяться в п. 2.10 «а» ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Натомість ОСОБА_1 послідовно пояснював, що під час виконання маневру заднім ходом жодного удару, тріску чи іншого звуку, який би свідчив про зіткнення транспортних засобів, не чув, у зв`язку з чим не усвідомлював факту дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені пояснення узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, зокрема з показами свідка ОСОБА_3 , яка також підтвердила, що під час руху жодного удару не чула, а також з обставинами самої події, за яких на автомобілі ОСОБА_1 будь-які видимі механічні пошкодження виявлені не були.
При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 усвідомлював факт настання дорожньо-транспортної пригоди та, розуміючи свою причетність до неї, умисно залишив місце події. Сам по собі встановлений факт дорожньо-транспортної пригоди не є безумовним доказом наявності прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Відтак, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яка має утворювати його склад, у сукупності з іншими ознаками складу.
Враховуючи викладене, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. 
У зв`язку з тим, що за результатами розгляду даної адміністративної справи адміністративне стягнення не накладається, судовий збір стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ст. 124, ст.122-4, ст. 245, 280, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області         А.Р.Курбанова