ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026	Справа № 910/2695/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу
за позовною заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Київ» 
про стягнення 105 643,52 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Київ» (далі - ТОВ «Сервіс-Київ», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 105 643,52 грн за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 83/1 від 27.01.2015.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови вказаного договору в частині своєчасного здійснення плати за користування об`єктом оренди у період з березня по жовтень 2019, у зв`язку з чим у ТОВ «Сервіс-Київ» утворилася заборгованість в сумі 28 109,13 грн. У позові КП «Керуюча компанія» просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 28 109,13 грн, пеню в сумі 48 657,93 грн, інфляційні втрати в сумі 23 747,51 грн та 3% річних у сумі 5 128,95 грн, що разом становить 105 643,52 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Установлено, що 27.01.2015 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), ТОВ «Сервіс-Київ» (орендар) та КП «Керуюча компанія Дніпровського району м. Києва» (підприємство-балансоутримувач) був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 83/1 (далі - договір), за умовами якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київради з питань власності від 18.12.2014 № 20, розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.01.2015 № 3 «Про передачу в оренду нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва єдиному претенденту на право оренди» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення, будівлі, споруди), яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передане до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, закріплене на праві господарського відання за підприємством (балансоутримувачем), та знаходиться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 7, для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (ремонт периферійного устаткування) (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору об`єктом оренди є: нежитлове приміщення (будівля, споруда), загальною площею 63,30 кв, м, в тому числі: напівпідвал - 63,30 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.
Пунктом 2.4 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) визначено, що орендар вступає в строкове платне користування об`єктом у термін, указаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкта.
Згідно з п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280 (зі змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2018 - 48 грн. 93 коп. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає 3 097,33 грн без ПДВ. Розмір місячної орендної плати за перший місяць оренди (травень 2019 року) розраховується шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції листопад 2018 - травень 2019. Орендна плата визначена у абзаці 1 п. 3.1 договору нараховується з 28.05.2019.
Відповідно до п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу орендна плата за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду Державного майна України.
За умовами п. 3.5, 3.6 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою. Орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем нарахування орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передавання при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.
Відповідно до п. 3.7 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.
Згідно з п. 9.1 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами строком на два роки 364 дні і діє з 26.01.2019 до 24.01.2021. 
Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору оренди, за актом приймання-передачі від 27.01.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в користування нежиле приміщення загальною площею 63,30 кв.м., в тому числі напівпідвал - 63,30 кв.м.
У подальшому актом приймання-передачі нерухомого майна від 31.10.2019 відповідач повернув, а позивач прийняв вказаний об`єкт оренди.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Матеріали справи свідчать, що у період з березня 2019 по жовтень 2019 позивачем були складені акти виконаних робіт на суму 28 109,13 грн, а саме: № 833 від 31.03.2019 на суму 4 836,74 грн, № 805 від 30.04.2019 на суму 4 880,28 грн, № 853 від 31.05.2019 на суму 4 929,08 грн, № 902 від 30.06.2019 на суму 4 963,58 грн, № 849 від 31.07.2019 на суму 280,01 грн, № 869 від 31.08.2019 на суму 2 738,92 грн, № 905 від 30.09.2019 на суму 2 730,01 грн, № 810 від 31.10.2019 на суму 2 749,81 грн. 
Зазначені акти були підписані в односторонньому порядку лише зі сторони позивача, проте, матеріали справи не містять доказів мотивованої відмови відповідача від підписання цих актів або ж заперечень до них.
Отже факт відсутності підписаних обома сторонами актів надання вищевказаних послуг не є підставою для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань з надання приміщення в оренду.
Крім того позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на оплату оренди приміщення на загальну суму 28 109,13 грн, а саме: № 884 від 11.03.2019 на суму 4 836,74 грн, № 878 від 10.04.2019 на суму 4 880,28 грн, № 921 від 10.05.2019 на суму 4 929,08 грн, № 925 від 11.06.2019 на суму 4 963,58 грн, № 927 від 17.07.2019 на суму 280,07 грн, № № 948 від 12.08.2019 на ссуму 2 738,92 грн, № 959 від 10.09.2019 на суму 2 730,71 грн, № 1023 від 10.10.2019 на суму 2 749,81 грн. 
Разом з тим встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати вказаних орендних платежів.
03.10.2025 позивач направив відповідачу претензію № 477 від 11.09.2025 (вих. № 103/45-4316 від 12.09.2025) з вимогою у місячний строк погасити заборгованість у сумі 28 109,13 грн, проте, 20.10.2025 вказаний лист повернувся позивачу у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач доказів належної сплати орендних платежів не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Сервіс-Київ» основної заборгованості в сумі 28 109,13 грн підлягають задоволенню.
Крім суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 48 657,93 грн, нараховану за прострочення договірного зобов`язання за період з 31.10.2019 по 30.11.2025.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Як вбачається з п. 6.2 договору (в редакції додаткової угоди № 83/1-1 від 12.07.2019) сторони погодили, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь останнього пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.
Водночас статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (чинного на час спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, зважаючи на вказані приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що він є необґрунтованим, оскільки позивач неправильно визначив період нарахування пені та не врахував обмеження щодо подвійної облікової ставки НБУ.
Так, п. 3.7 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця, тому правильним періодом нарахування пені буде строк з 16.10.2019 по 16.04.2020, відтак, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 3 290,89 грн, тобто у меншому розмірі, ніж просив позивач, а отже, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.
Також позивач заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 23 747,51 грн та 3% річних у сумі 5 128,95 грн, нараховані за період з 01.11.2019 по 30.11.2025.
Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зі змісту статей 612, 625 ЦК України вбачається, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок матеріальних втрат, суд встановив, що він є арифметично правильним і стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в сумі 23 747,51 грн та 3% річних у сумі 5 128,95 грн.
За таких обставин, враховуючи перерахунок пені, позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір за подання позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Київ» про стягнення 105 643,52 грн задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Київ» (02068, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 25, кв. 112, ідентифікаційний 38567364) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код 39606435) основний борг у сумі 28 109 (двадцять вісім тисяч сто дев`ять) грн 13 коп., пеню в сумі 3 290 (три тисячі двісті дев`яносто) грн 89 коп., інфляційні втрати в сумі 23 747 (двадцять три тисячі сімсот сорок сім) грн. 51 коп., 3% річних у сумі 5 128 (п`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 95 коп. та судовий збір у сумі 1 898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) грн 83 коп.
У решті позовних вимог - відмовити.
Повне рішення складене 10 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.