ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/5475/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 280/5475/25 (суддя Богатинський Б.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач):
- від 25.06.2024 №0716642-2410-0828-UА23060070000082704 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік для фізичних осіб, які є власниками житлової нерухомості (КБК 18010200), на суму 6 097,00 грн.;
- від 22.01.2025 №0187292-2411-0829-UА23060070000082704 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік для фізичних осіб, які є власниками житлової нерухомості (КБК 18010200), на суму 6461,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що відповідач, приймаючи оскаржені рішення, діяв поза межами повноважень та не у спосіб, визначений законами України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано оскарженні податкові повідомлення-рішення відповідача.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач пропустила строк на оскарження спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, рішення прийняті відповідачем у відповідності до вимог норм ПК України, і підстави для їх скасування відсутні.
Позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні. Доводи скаржника про пропуск нею строку на оскарження податкових повідомлень-рішень, позивач вважає безпідставними, звертає увагу, що суд надавав їм належну оцінку при вирішенні клопотання про залишення позову без розгляду.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, позивач є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 221 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39549352 від 23.06.2015.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовані податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
- від 25.06.2024 №0716642-2410-0828-UА23060070000082704, за податковий період 2023 рік, в сумі 6 097,00 грн;
- від 22.01.2025 №0187292-2411-0829-UА23060070000082704, за податковий період 2024 рік, в сумі 6461,00 грн.
Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернулась до суду з позовом про їх скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що органом місцевого самоврядування в межах наданих повноважень встановлено нульову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Запоріжжі щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у тому числі у 2023 - 2024 роках, зокрема, для будинку, загальна площа якого не перевищує 250 м2. У власності позивача перебуває будинок, загальна площа якого не перевищує 250 м2, тому ставка податку для такого об`єкту житлової нерухомості у 2023 - 2024 роках дорівнює нулю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 Податкового кодексу України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Пунктом 6.3 статті 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Приписи пп.266.2.1 п.266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5 (надалі Положення про податок на майно), внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 25.08.2016 за №50, від 21.12.2016 за №49, від 26.04.2017 за №51, від 27.05.2020 за №49.
Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
Крім того, згідно з Положенням про податок на майно, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку / будинків, в тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування.
Податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).
Як було встановлено судом, у приватній власності позивача перебуває будинок у м. Запоріжжі загальною площею 221 м2.
Отже, позивач протягом 2023 - 2024 років була власницею об`єкту житлової нерухомості (будинку) загальною площею, що не перевищує 250 м2. Вказані обставини підтверджуються також контролюючим органом у розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо позивача.
Контролюючим органом застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, всупереч приписам чинного законодавства.
Слід звернути увагу на те, що на час виникнення спірних відносин рішення міської ради м. Запоріжжя №5 від 28.01.2015 про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та №30 від 26.02.2016, якими встановлено нульову ставку податку для будинку, площа якого не перевищує 250 м2, не скасоване, а відтак - є діючим нормативно-правовим актом України і повинне застосовуватись до спірних правовідносин.
Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, приймаючи оскаржені рішення, діяв не у спосіб, що визначений законами України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягали скасуванню.
Посилання податкового органу на лист Державної регулятивної служби України від 11.08.2021 року вих. № 5849/0/20-21 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки листом не може бути скасовано акт органу місцевого самоврядування.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строків на звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.1 абз.1 ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язаний з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Суд не може врахувати надане контролюючим органом рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, як доказ отримання позивачем саме спірного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2024 №0716642-2410-0828- UА23060070000082704, оскільки в ньому відсутнє посилання на номер направленого рішення (а.с. 87).
З матеріалів вбачається, що позивач дізналась про існування податкових повідомлень-рішень, якими їй нараховано зобов`язання з податку на нерухоме майно, отримавши відповідь від ГУ ДПС України в Запорізькій області від 09.05.2025 на свою заяву (а.с. 50-52).
Судом встановлено, що позивачем до ДПС України подавалася скарга на податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 22.01.2025 №0187292- 2411-0829-UA23060070000082704 за період 2024 року на суму 6461,00 грн. (а.с.46-47)
За результатами розгляду скарги ДПС України винесено рішення про залишення скарги без задоволення №11951/6/99-00-06-01-02-06 (а.с. 48-49).
Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України, у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, і наявності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, при відкритті провадження у цій справі суд врахував, що рішення за результатами адміністративного оскарження отримане позивачем 06.05.2025, вперше позивач звернулась до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 22.01.2025 №0187292-2411-0829-UА 23060070000082704, 02.05.2025 (ухвалою суду у справі від 16.05.2025 позовну заяву повернуто), позовну заяву у цій справі подано 26.06.2025.
Ухвалою суду першої інстанції від 28.07.2025 року було надано оцінку обставинам пропуску позивачем строку звернення до суду з таким позовом та вирішено поновити позивачу строк звернення до суду (а.с.77).
Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, висновків суду щодо поважності причин пропуску позивачем строку на звернення до суду та необхідності поновлення такого строку, не спростовують. 
На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розподіл судових витрат з урахуванням вимог ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 280/5475/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак