ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2026 р. справа № 300/5050/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, з урахуванням клопотання від 18.07.2025, просить:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та періоду навчання згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області призначити пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_3 та свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно оскаржуваним рішенням відмовило позивачу у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 15 років, оскільки безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, оскільки записи на титульній сторінці посвідчено відтиском печатки підприємства на якому на дату видачі трудової книжки позивач не працював, а також період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, оскільки в свідоцтві про навчання № 87 період навчання дописано. Позивач вважає таке рішення № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні пенсії протиправним, оскільки працівник не може нести відповідальність за заповнення роботодавцем трудової книжки та документів про освіту.
Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Боброву Ю.О.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
08.08.2026 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. Так, представник відповідача зазначив, що в позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки страховий стаж позивача становить 11 років 02 місяці 25 днів, при необхідних не менше 15 років. Так, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, оскільки записи на титульній сторінці посвідчено відтиском печатки підприємства на якому на дату видачі трудової книжки позивач не працював, а також період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, оскільки в свідоцтві про навчання № 87 період навчання дописано. Окрім цього, представник відповідача звернув увагу на те, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 39-41).
22.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області отримало копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 38).
Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання вимог підпункту 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39 згідно Протоколу від 31.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Григоруку О.Б.
Ухвалою від 09.04.2026 призначено судовий розгляд справи № 300/5495/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААГ № 212585 від 28.11.2022 є особою з інвалідністю ІІ групи з 21.11.2022 (а.с. 24).
12.05.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.
За результатами розгляду заяви від 12.05.2025 за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії. Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем враховано страховий стаж 11 років 02 місяці 25 днів, необхідний страховий стаж не менше 15 років. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, оскільки записи на титульній сторінці посвідчено відтиском печатки підприємства на якому на дату видачі трудової книжки позивач не працював, а також період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, оскільки в свідоцтві про навчання № 87 період навчання дописано (а.с. 27-28).
Листом від 21.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 25).
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та періоду навчання згідно свідоцтва про навчання № 87, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області призначити пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_3 та свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 .
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається у разі встановлення особі інвалідності, за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Частиною першою статті 32 Закону № 1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.
Такий страховий стаж згідно абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV становить не менше 15 років.
Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому інвалідність позивачу встановлена після досягнення пенсійного віку (з 21.11.2022). Таким чином, для призначення позивачу пенсії по інвалідності необхідна наявність страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як зазначено вище, відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності трудової книжки стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено судом вище, за результатами розгляду заяви від 12.05.2025 за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІV. Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем враховано страховий стаж 11 років 02 місяці 25 днів, необхідний страховий стаж не менше 15 років. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, оскільки записи на титульній сторінці посвідчено відтиском печатки підприємства на якому на дату видачі трудової книжки позивач не працював, а також період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, оскільки в свідоцтві про навчання № 87 період навчання дописано (а.с. 27-28).
Щодо періодів роботи згідно трудової книжки серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, то суд вказує на таке.
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, позивач: з 12.11.1970 по 05.01.1973 проходив військову службу в Збройних Силах; з 28.08.1973 по 22.11.1984 проходив службу в органах внутрішніх справ ГУ МВС в м. Києві; з 19.12.1984 по 27.12.1992 працював на посаді юриста в ТОВ «Общепит»; з 03.01.1993 по 30.11.2001 - на посаді начальника юридичного і охоронного відділу ПП «Скіф»; з 09.12.2001 по 23.05.2003 – працівником служби безпеки ТОВ «Комерційне агентство АТМ»; з 24.05.2003 по 12.11.2004 – на посаді заступника начальника охорони ТОВ «Нафтогазопродукт»; з 14.07.2005 по 27.12.2005 – на посаді заступника начальника МУП «Водоканал»; з 10.01.2006 по 27.11.2009 – на посаді заступника начальника МУП «Водоканал» по адміністративно-правовим питанням; з 04.05.2012 по 23.09.2013 на посадах головного інженера та виконавчого директора ТОВ «Управляюча компанія «Жилсервис-Запад» (а.с. 17-20). 
До позовної заяви позивач долучив довідку Головного управління МВС в місті Києві від 10.09.2023 № 1/846-Аз, згідно якої ОСОБА_1 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 28.08.1973 по 22.11.1984 (а.с. 22).
Згідно рішення № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІV, позивачу враховано страховий стаж 11 років 02 місяці 25 днів, тобто лише період проходження служби в органах внутрішніх справ з 28.08.1973 по 22.11.1984. Водночас, решта періодів проходження військової служби та роботи згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, позивачу не зараховано до страхового стажу.
В період здійснення перших записів до трудової книжки  ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Так, відповідно до вказаної Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: "Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок; після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.
Відповідно до пункту 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
В спірному випадку, ОСОБА_1 в період з 28.08.1973 по 22.11.1984 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Головного управління МВС в місті Києві від 10.09.2023 № 1/846-Аз (а.с. 22).
Верховний Суд у постанові від 23.02.2021 у справі № 812/154/17 зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Документування періоду проходження особами служби в органах внутрішніх справ регламентувалося внутрішніми нормативними актами щодо організації обліку кадрів в системі Міністерства внутрішніх справ, які також встановлювали особливості ведення трудової книжки в органах внутрішніх справ.
Так, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000 міститься запис ГУ МВС в м. Києві, згідно якого служба в органах внутрішніх справ склала 11 років 2 місяці 24 дні. Тобто, такий запис зроблений після закінчення періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, а не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу, як це було передбачено Інструкцією № 162.
При цьому, такі записи зроблено ГУ МВС в м. Києві та засвідчені його печаткою, яке згідно довідки Головного управління МВС в місті Києві від 10.09.2023 № 1/846-Аз є правонаступником роботодавця позивача - Управління внутрішніх справ міста Києва.
З огляду на зміст записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, саме Головне управління МВС в місті Києві здійснило перші записи в такій трудовій книжці про службу позивача в Збройних Силах в період з 12.11.1970 по 05.01.1973 на підставі військового квитка № НОМЕР_5 від 10.10.1970 та про службу в органах внутрішніх справ. Так, під час проходження служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 проходив навчання в Івано-Франківській спеціальній середній школі міліції МВС СССР в період 1975-1977 роках, що підтверджується копією диплому № НОМЕР_6 від 30.08.1977 (а.с. 21).
Таким чином, Головне управління МВС в місті Києві, як правонаступник першого роботодавця позивача, здійснило записи на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000 та засвідчило такі записи відтиском відповідної печатки, оскільки відтиск печатки та підпис відповідальної особи на записах про проходження служби в органах внутрішніх справ візуально відповідає відтиску печатки та підпису відповідальної особи на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000.
Щодо решти записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000 про періоди роботи з 19.12.1984 по 27.12.1992, з 03.01.1993 по 30.11.2001, з 09.12.2001 по 23.05.2003, з 24.05.2003 по 12.11.2004, з 14.07.2005 по 27.12.2005, з 10.01.2006 по 27.11.2009, з 04.05.2012 по 23.09.2013, то суд звертає увагу на таке.
Вперше трудова книжка ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 заповнена 23.05.2000, про що зазначено на титульній сторінці такої трудової книжки. 
Водночас, до цієї дати (23.05.2000) позивач уже встиг попрацювати на посаді юриста в ТОВ «Общепит» з 19.12.1984 по 27.12.1992 та на посаді начальника юридичного і охоронного відділу ПП «Скіф» з 03.01.1993. Записи про такі періоди роботи ОСОБА_1 з 19.12.1984 по 27.12.1992 та з 03.01.1993 по 30.11.2001 містяться у трудовій книжці позивача серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, однак як такі записи могли бути внесені в трудову книжку, якщо вона вперше заповнена лише 23.05.2000, тобто уже після закінчення періоду роботи позивача на посаді юриста в ТОВ «Общепит» з 19.12.1984 по 27.12.1992 та під час роботи на посаді начальника юридичного і охоронного відділу ПП «Скіф» з 03.01.1993, будь-яких пояснень вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надав.
Суд зазначає, що такі хронологічні суперечності в записах трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 є передбаченими пунктом 3 Порядку № 637 випадками, коли для підтвердження трудового стажу необхідно підтвердити довідками, виписками із наказів, особовими рахунками і відомостями на видачу заробітної плати, посвідченнями, характеристиками, письмовими трудовими договорами і угодами з відмітками про їх виконання або іншими документами, які містять відомості про періоди роботи позивача з 19.12.1984 по 27.12.1992, з 03.01.1993 по 30.11.2001, з 09.12.2001 по 23.05.2003, з 24.05.2003 по 12.11.2004, з 14.07.2005 по 27.12.2005, з 10.01.2006 по 27.11.2009, з 04.05.2012 по 23.09.2013 згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 .
Щодо періоду проходження військової служби з 12.11.1970 по 05.01.1973, то суд вказує на таке.
Відповідно до підпункту "в" абзацу 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з підпунктом "а" пункту 2.17 Інструкції № 162 до трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів наступних документів такі записи: про час служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР і Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, на яку поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.
Таким чином, пункт 2.17 Інструкції № 162 містить вимоги щодо записів у трудовій книжці про період військової служби, які передбачають обов`язкове зазначення дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.
Так, згідно відомостей трудової книжки  ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000, копія якої наявна в матеріалах справи, позивач з 12.11.1970 по 05.01.1973 проходив військову службу. Такий запис в трудовій книжці здійснений на підставі військового квитка № НОМЕР_5 від 10.10.1970.
Водночас, з огляду на хронологічні суперечності в записах трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 , одно лише запису в такій трудовій книжці недостатньо, а тому період проходження позивачем військової служби з 12.11.1970 по 05.01.1973 може бути зарахований до страхового стажу позивача лише за умови підтвердження іншими документами. Таким документами можуть бути або військовий квиток, на підставі якого внесено записи до трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 , або довідка відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про період проходження військової служби.
Таким чином, відповідач дійшов правомірного висновку про відсутність в позивача права на зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 12.11.1970 по 05.01.1973 та періодів роботи з 19.12.1984 по 27.12.1992, з 03.01.1993 по 30.11.2001, з 09.12.2001 по 23.05.2003, з 24.05.2003 по 12.11.2004, з 14.07.2005 по 27.12.2005, з 10.01.2006 по 27.11.2009, з 04.05.2012 по 23.09.2013, за відсутності інших підтверджуючих документів про вищевказані періоди проходження військової служби та роботи.
Щодо періоду навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, то суд звертає увагу на таке.
Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також згідно п. "з" навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д. ) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.
Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
В трудовій книжці позивача серії № НОМЕР_4 від 23.05.2000 відсутні записи про період навчання ОСОБА_1 в школі художників-оформлювачів при Дніпропетровському обласному будинку народної творчості.
Водночас, позивач надав пенсійному органу свідоцтво № 87, видане ОСОБА_1 , в якому зазначено, що позивач закінчив 2-х річну школу художників-оформлювачів при Дніпропетровському обласному будинку народної творчості та отримав кваліфікацію художника-оформлювача (а.с. 23).
В такому свідоцтві № 87 міститься запис про період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970. 
Натомість, пенсійний орган вважає, що період навчання позивача дописано.
Суд звертає увагу на те, що свідоцтво № 87 містить інформацію про тривалість курсу навчання – 2 роки та засвідчує закінчення повного навчального періоду, що, відповідно до вимог пункту 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є підставою для зарахування такого періоду навчання до страхового стажу.
Встановлені судом обставини щодо наявності в позивача права на зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вказують на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати як протиправне.
Щодо позову в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, то суд вказує на таке.
З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.
В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач необґрунтовано та без відповідної підстави прийняв рішення № 091630013610 від 19.05.2025 та не врахував до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970.
Водночас суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву від 12.05.2025 про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, яке прийняло оспорене в цій справі рішення № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності.
Із вказаного можна дійти висновку, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсію, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, та допустив помилку (незарахувавши період навчання до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії по інвалідності), який повинен вчинити дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду навчання.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
З огляду на конституційний принцип розподілу повноважень між гілками влади, суд звертає увагу на те, що суд не вправі перебирати на себе повноваження територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії. Натомість суд, в разі визнання протиправним та скасування такого акта, визначає, за потреби, окрім скасування, додатковий ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Встановлені судом такі обставини, дають підстави для висновку про встановлення додаткового способу відновлення порушеного права позивача у вигляді повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 12.05.2025, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 091630013610 від 19.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ 13358826, Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, Луцький р-н, Волинська обл., 43027) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) від 12.05.2025 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до його страхового стажу період навчання з 01.09.1968 по 31.10.1970, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.