ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/9660/25  Провадження 2/636/643/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Романової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
10.11.2025 поштовим зв`язком до суду надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Король В.Р., в якій він, з врахуванням уточненого позову, що надійшов до суду 25.11.2025, просив змінити призначений судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 17.01.2024 у справі № 636/223/24 розмір аліментів, що стягуються з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 та стягнути з  ОСОБА_1 аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання даної позовної заяви і до повноліття дитини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у Позивача та Відповідача народилася донька - ОСОБА_3 . Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 17.01.2024 у справі № 636/223/24 наказано стягнути  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2024 і до повноліття дитини. На теперішній час Великобурлуцьким ВДВС відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення аліментів. 
Із часу початку стягнення аліментів з позивача у останнього суттєвим образом змінилися життєві обставини: за сімейними обставинами дуже погіршився матеріальний стан, а також стан його здоров`я. Зокрема, відповідно протоколу мультиспіральної комп`ютерної томографії попереково-крижового відділу хребта від 14.04.2025 у ОСОБА_1 вбачаються ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу у сегментах L1-S1, спондильозу у сегментах Thl2-L2; ілеоксального артрозу. Застарілий компресійно-уламковий перелом тіла хребця L1-IIIст. Випинання дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4. Протрузія диску L5-S1. Відповідно до протоколу магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта від 20.07.2025 у ОСОБА_1 виявлено полісегментарний остеохондроз шийного відділу хребта. Відповідно до протоколу магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта від 20.07.2025 у ОСОБА_1 виявлено наслідки компресійного перелому 2го ст. тіла хребця Th5. Компресійний перелом 3го ст. тіла хребця L1. Полісегментарний остеохондроз грудного відділу хребта на тлі залишкових явищ диспластичного остеохондрозу. Правобічний сколіоз 2го ст. Численні вузли Шморля. Спондилоартроз. Відповідно до огляду невропатолога КНП «Міська поліклініка № 18» ХМР від 08.07.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз - G55.1 Компресія нервових корінців та сплетінь при ураженні міжхребцевого диска (М50-М51) Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1887 від 21.05.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз - Люмбалгія, м`язово-тонічний варіант, стійкий виражений больовий синдром. Розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз поперекового відділу хребта. Застарілий компресійно-уламковий перелом тіла хребця L1-IIIст. Випинання дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4. Протрузія диску L5-S1. Діагностування, лікування та реабілітаційні заходи потребують значних фінансових витрат. Крім того, з вересня 2025 року ОСОБА_1 втратив роботу, що підтверджується довідкою ОК-5.
Також слід зазначити, що Позивачу відомі факти нецільового використання Відповідачем аліментів. Позивач зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження щодо стягнення Відповідач відмовлялась надати роз`яснення та/або підтвердження того куди витрачаються кошти. ОСОБА_1 мав намір подати заяву до Служби у справах дітей щодо нецільового використання аліментів, однак Відповідач відмовилась повідомити адресу фактичного місця проживання її та дитини, що унеможливлює звернення до Служби у справах дітей з відповідною заявою. ОСОБА_1 висловлював своє обурення щодо того, куди йдуть кошти, які він сплачує на утримання його доньки, на що мати відповідала цих коштів недостатньо, оскільки ці кошти вона витрачає і на свої потреби. Тобто, Відповідач використовує аліменти на утримання її доньки у власних цілях і фактично живе на них. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово купляв доньці подарунки, які вона просила, додатково купляв доньці одяг, іграшки та інші необхідні речі, що Позивач може підтвердити особисто у судовому засіданні. Нажаль чеки на купівлю вказаних речей у Позивача не збереглись. Таким чином, у Позивача є обґрунтовані підстави вважати, що має місце нецільове використання аліментів.
Отже, використовуючи право, надане сімейним законодавством, та з метою захисту своїх прав на достатній рівень життя, позивач звертається до суду шляхом подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів з розміру однієї чверті на суму у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, та вважає, що у суду наявні усі правові підстави для задоволення позовних вимог. 
10.03.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача - адвоката Хотенець А.П. надала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.
Позивач посилається на втрату роботи та погіршення стану здоров`я як підстави для зменшення аліментів, однак належних та допустимих доказів істотності таких змін суду не надано. Матеріали позову не містять доказів встановлення інвалідності, висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, підтвердження стійкої втрати працездатності чи документів, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснювати трудову діяльність. Сам факт наявності певного захворювання без підтвердження стійкої втрати працездатності не є безумовною підставою для зменшення аліментів у розумінні статті 192 СК України. 
Щодо доводів про втрату роботи слід зазначити, що тимчасова відсутність офіційного працевлаштування не звільняє особу від обов`язку утримувати дитину та не є автоматичною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем не доведено, що звільнення відбулося з незалежних від нього причин, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, що вживає активних заходів для працевлаштування та не має інших джерел доходу або майна. Працездатна особа повинна вживати всіх можливих заходів для забезпечення належного виконання свого батьківського обов`язку. Ризик безробіття не може бути перекладений на дитину, оскільки відповідно до принципу пріоритетності прав та інтересів дитини її належне матеріальне забезпечення має переважне значення. 
Доводи позивача щодо нібито нецільового використання аліментів є голослівними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, що суперечить вимогам статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Усі отримані аліменти використовуються виключно на забезпечення потреб дитини, зокрема на харчування, придбання одягу та взуття, медичне обслуговування, навчання, розвиток дитини та створення належних умов її проживання. 
ОСОБА_2 офіційно працевлаштована з 01.10.2025 по теперішній час та працює кухарем у Веселокутській гімназії; заробітна плата становить 8647 гривень на місяць, що є мінімальним доходом та фактично не забезпечує повного покриття всіх потреб дитини без участі батька у її матеріальному забезпеченні. 
У зв`язку з підвищенням інтенсивності бойових дій у зареєстрованому місці проживання відповідач разом із своїми неповнолітніми дітьми була вимушена залишити місце постійного проживання з метою збереження життя та здоров`я дітей. Вони вимушено перемістилися до АДРЕСА_1 . 
Позивач у своїй позовній заяві просить змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 17.01.2024 у справі № 636/223/24, яким було встановлено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Натомість позивач просить встановити аліменти у фіксованому розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З такими вимогами відповідач категорично не погоджується, оскільки це призведе до суттєвого зменшення розміру коштів на утримання дитини. Станом на 2026 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень, а 50 відсотків цього розміру складає лише 1756 гривень на місяць, що є явно недостатнім для забезпечення належного утримання, розвитку та потреб дитини. Зменшення розміру аліментів призведе до погіршення матеріального становища дитини та суперечитиме вимогам статей 3, 8 Конвенції ООН про права дитини, принципу забезпечення найкращих інтересів дитини та положенням статей 180, 182 Сімейного кодексу України. Зменшення розміру аліментів фактично призведе до перекладення основного фінансового тягаря утримання дитини виключно на матір, що суперечить принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини. 
Таким чином, позивачем не доведено наявності істотних змін матеріального стану або стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату аліментів у встановленому розмірі, а тому підстав для їх зменшення немає.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Король В.Р. надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, представник відповідача - адвокат Хотенець А.П. надала заяву, в якій просила провести розгляд без їх участі, у задоволенні позову просила відмовити.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с-щі Великий Бурлук, Харківської області народилася ОСОБА_3 , батьками якої записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22.10.2025 (а.с.43, актовий запис про народження №30 від 07.09.2017).
17.01.2024 Чугуївським міським судом Харківської області видано судовий наказ №636/223/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % від прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2024, і до повноліття дитини (копія а.с.14).
Стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду надано:
- копію паспорта (а.с.11-12), копію РНОКПП (а.с.13), копію довідки від 25.01.2023 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи (а.с.13, фактична адреса: АДРЕСА_2 ); 
- копію форми ОК-5 з ПФУ від 23.09.2025, з якої вбачається, що загальний дохід у 2024 році склав 117927.25 грн. (при цьому з січня по травень дохід 0.00 грн.), у 2025 - 144548.15 грн. (при цьому з вересня по грудень дохід 0.00 на місяць) (а.с.15-16);
- медичну документацію (виписка про перебування на стаціонарному лікування, протокол МРТ, протокол МКТ та інше) від липня 2025 року із зазначенням діагнозів: остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз, застарілий компресійно-уламковий перелом тіла хребця, сколіоз, (а.с.17-25) та від жовтня-листопада 2023 (а.с.26-28).
Згідно копії листа з Великобурлуцького ВДВС від 24.09.2025 (а.с.29) у відділі перебуває на виконанні ВП№НОМЕР_3 з виконання судового наказу №636/223/24; станом на 24.09.2025 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Надано до листа і копію довідки від 24.09.2025 (а.с.31), з якої вбачається, що за судовим наказом №636/223/24 з 12.01.2024 сплачено: січень 2024 -0.00 грн., лютий 2024 - 0.00 грн., березень 2024 - 5087.46 грн., квітень 2024 - 0.00 грн., травень 2024 - 3000.00 грн., червень 2024 - 3200.00 грн., липень 2024 - 8000.00 грн., вересень 2024 - 3200.00 грн., жовтень 2024 - 0.00 грн., листопад 2024 - 3200.00 грн., грудень 2024 - 0.00 грн., січень 2025 - 6000.00 грн., лютий 2025 - 0.00 грн., березень 2025 - 0.00 грн., квітень 2025 - 0.00 грн., травень 2025 - 6500.00 грн., червень 2025 - 4000.00 грн., липень 2025 - 0.00 грн., серпень 2025 - 11410.27 грн., вересень 2025 - 11010.49 грн. 
До відзиву надано копії:
- довідки №424 від 04.03.2026 з Веселокутської гімназії Таращанської міської ради Київської області, згідно якої ОСОБА_4 працює кухарем з 01.10.2025 (а.с.61/2);
- довідки №422 від 04.03.2026 з Веселокутської гімназії Таращанської міської ради Київської області, згідно якої ОСОБА_3 навчається у гімназії з 01.09.2025 (а.с.61/2);
- копії довідок від 14.07.2025, згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставлені на облік внутрішньо-переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62);
- форма ОК-5 та ОК-7 з ПФУ від 04.03.2026 стосовно ОСОБА_2 , згідно якої за 2024 рік дохід склав 91476.29 грн., за 2025 - 24000.00 грн., 2026 - 8647.00 грн. (у період з 10.2025 по 01.2026 щомісячний дохід 8000.00 грн.) (а.с.62/2-64). 
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Відповідно до ч. 1, ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.
Так суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт погіршення його майнового становища, фізичного здоров`я, нецільового використання аліментів відповідачем; матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, на підтвердження того, що позивач втратив дієздатність та/або дієздатність обмежена (надана медична документація не доводить, що вказані медичні діагнози з`явилися у позивача саме за час сплати аліментів); відомостей про перебування на утриманні позивача інших осіб матеріали справи також не містять.
У зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частинами 1-4статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,141, 259, 352 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - залишити без задоволення.
Процесуальні витрати ОСОБА_1 залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстарції: АДРЕСА_3 , адреса ВПО: АДРЕСА_2 );
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса ВПО: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.О. Золотоверха