Єдиний унікальний номер 741/2230/25
Провадження № 2/741/490/26

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

14 травня 2026 року Носівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Ляшка Р.С.,
за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 502433-КС-001 про надання кредитувід 13.06.2024 у розмірі 19 395,58 грн. та судового збору в сумі 2 422,40 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що 13.06.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») та ОСОБА_1 укладено договір № 502433-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями (далі - Кредитний договір), підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес Позика» 13.06.2024 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку остання прийняла на умовах, визначених офертою.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов’язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов’язання за Кредитним договором.
Станом на 01.12.2025 ОСОБА_1 має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 19 395,58 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 000 грн., суми прострочених платежів по процентам – 11 345,68 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 050 грн.
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року в цивільній справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 березня 2026 року. Клопотання представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» Мовчана В.В. про витребування доказів задоволено.
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2026 року розгляд справи відкладено до 14 травня 2026 року для повторного виклику відповідача.
Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з’явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подала.
З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв’язку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 13.06.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 502433-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 37-51).
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору строк кредиту 16 тижнів. 
Відповідно до п. 2.4, 2.5 Кредитного договору процентна ставка фіксована у розмірі 1,50000000 % в день. Знижена процентна ставка за кредитом 1,16272505% в день. Комісія за надання кредиту - 1 050 грн.
Термін дії Договору до 03.10.2024 (п. 2.7 Кредитного договору).
Відповідно до п. 2.8, 2.9 Кредитного договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 16 135,33 грн.
Відповідно до п. 2.10 Кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка 23 560,7 %.
Відповідно до п. 2.11 Кредитного договору денна процентна ставка - 1,15 %.
Кредитний договір ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6419.
Відповідно до п. 2.12, 2.13 Кредитного договору дата видачі кредиту – 13.06.2024, дата повернення кредиту – 03.10.2024.
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів у рамках договору про надання фінансових платіжних послуг переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 ТОВ «ПрофітГід» на номер платіжної картки НОМЕР_2 перераховано грошові кошти ОСОБА_1 за кредитним договором № 502433-КС-001 від 13.06.2024 в сумі 7 000 грн. (а.с. 54).
На виконання ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2025 року АТ «ОТП Банк» надано інформацію, що на ім’я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у АТ «ОТП Банк» випускалась банківська картка № НОМЕР_1 Згідно з випискою АТ «ОТП Банк» по особовому рахунку за період 13.06.2024-03.10.2024 ОСОБА_1 зараховано кошти у сумі 7 000 грн. (а.с. 131, 132).
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 502433-КС-001 від 13.06.2024 станом на 01.12.2025 становить 19 395,58 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 000 грн., суми прострочених платежів по процентам – 11 345,58 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 050 грн. (а.с.19-26).
Згідно зі ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов’язковим до його виконання.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договором укладеним між позивачем та відповідачем передбачено порядок повернення (виплати) кредиту, сплати процентів, комісії.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Враховуючи, що між сторонами виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах Кредитного договору не повернуто, суд дійшов висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, комісії.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсоткамии суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов’язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір № 502433-КС-001 укладено 13.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,1672505 % (знижена) та на рівні 1,5 % (стандартна), яка застосована позивачем протягом строку кредитування, є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, нарахування відсотків за Кредитним договором необхідно здійснювати за процентною ставкою 1 % в день за період з 13.06.2024 по 03.10.2024 (112 днів), що становить 7 840 грн. (7000х1%х112).
Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором № 502433-КС-001 від 13.06.2024 у розмірі 15 890 грн., з яких: 7 000 грн. - тіло кредиту, 7 840 грн. - відсотки, 1 050 грн. - комісія.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (81,93 %), стягненню з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 984 грн. 67 коп.
Керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-79, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 502433-КС-001 про надання кредитувід 13 червня 2024 року в розмірі 15 890 (п’ятнадцять тисяч вісімсот дев’яносто) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев’ятсот вісімдесят чотири) грн. 67 коп. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи: 
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14 травня 2026 року.

Суддя Р.С. Ляшко