Справа № 297/1115/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: 
головуючого ІЛЬТЬО І. І., 
при секретарі судового засідання Гарані О.А., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах позивачки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 , звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Берегівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 про визначення додаткового строку для подання про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.1998 року після смерті ОСОБА_4 - дідусі позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 - батько ОСОБА_1 , із яким згідно довідки №149/26-31 від 16.07.2025 року на день його смерті разом були зареєстровані ОСОБА_8 , а тому згідно цивільного законодавства остання вважається такою, що прийняла спадщину - 1/2 частку згаданого будинку, після смерті свого сина.
Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_1 .
Згідно довідки №150/26-31 від 16.07.2025 року на день її смерті із нею ніхто не був зареєстрований.
ОСОБА_5 мав сестру - ОСОБА_2 , яка не зверталась за прийняттям спадщини ані після
смерті ОСОБА_5 , ані після смерті ОСОБА_8 .
При намаганні врегулювати долю спадкового майна після смерті свого батька та бабусі
ОСОБА_1 отримала роз`яснення від приватного нотаріуса Кирияк К.М. про те, що оскільки на день смерті вона - ОСОБА_1 , не проживала разом із ОСОБА_8 та вчасно - у межах шести місяців з моменту її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), не звернулась із заявою про прийняття спадщини, тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно – 1-2 частку згаданого вище житлового будинку.
На момент смерті ОСОБА_5 , позивачці було всього 23 роки, тобто хоча формально й була повнолітньою, однак розуміємо, що у такому віці вона самостійно усвідомити потрібні дії, які їй слід було вчинити упродовж шести місяців після смерті батька не могла.
Після смерті ОСОБА_5 позивачка навіть не думала про оформлення спадщини, оскільки ані коштів на це не мала, ані потреби в цьому не відчувала, оскільки вона вважала себе єдиною спадкоємницею свого батька, однак вона не знала, що оскільки вона не була зареєстровано разом із ним на день його смерті, тому вона повинна була звертатись до нотаріуса із відповідною заявою.
Ураховуючи вказане позивач не знала, що спадкове майно батька перейшло у власність її бабусі - ОСОБА_8 , та після смерті останньої вона ( ОСОБА_1 ) також повинна була
звергатись за прийняттям спадщини.
3 моменту смерті ОСОБА_8 позивачка фактично вступила в управління спадковим
майном, оскільки одноособово доглядає за спадковим майном та утримано будинок.
Ураховуючи вказане ОСОБА_1 просить суд визначити їй додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ..
ОСОБА_2 не зверталась за прийняттям спадщини ані після смерті ОСОБА_5 , ані після смерті ОСОБА_8 ..
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви, просили розглянути справу без їх участі.
Представник відповідача Берегівської міської ради Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. 
Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась. Разом з тим, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. 
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.1998 року, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину прийняли син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_3 .
Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Разом з тим, на день смерть ОСОБА_5 разом із ним на день смерті за адресою АДРЕСА_3 , була зареєстрована ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Довідкою №149/26-31 від 16.07.2025 року, виданої Варіївським старостинським округом. 
Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 . Згідно довідки №150/26-31 від 16.07.2025 року на день її смерті із нею ніхто не був зареєстрований.
Згідно листа приватного нотаріуса Кирияк К.М. №43/01-16 від 18.03.2026 року вбачається, що позивачка звернулась до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої ОСОБА_8 на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , однак отримала відмову, оскільки на день смерті вона - ОСОБА_1 , не проживала разом із ОСОБА_8 та вчасно - у межах шести місяців з моменту її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), не звернулась із заявою про прийняття спадщини, тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно – 1-2 частку згаданого вище житлового будинку. 
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповіт або за законом.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно ч. 3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Встановлено, що позивачка пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).
Норми ст.1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.
Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Отже, оскільки позивачка на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживала, для прийняття спадщини вона мала подати нотаріусу відповідну заяву протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Однак така заява не була подана, що не заперечується самою позивачкою та підтверджується листом приватного нотаріуса.
Оцінюючи поважність причин пропуску строку, суд бере до уваги не окремо лише юридичну необізнаність позивачки, а всю сукупність встановлених обставин справи: складний ланцюг спадкування після смерті кількох спадкодавців, фактичний перехід частки майна від батька позивачки до його матері, відсутність очевидного для позивачки розуміння того, що після смерті бабусі у неї виник обов`язок звернутися до нотаріуса, а також відсутність доказів того, що визначення додаткового строку порушить права інших спадкоємців.
Суд враховує, що предметом даного спору не є визнання за позивачкою права власності на спадкове майно та не є встановлення остаточного обсягу її спадкових прав. Надання додаткового строку лише відновлює можливість позивачки звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після чого питання про склад спадкового майна, коло спадкоємців та належність спадкових прав підлягатиме вирішенню у нотаріальному порядку.
Суд також бере до уваги, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заведена, доказів того, що інші спадкоємці прийняли спадщину, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних заперечень чи доказів, які б спростовували доводи позивачки або свідчили про порушення прав інших осіб у разі надання їй додаткового строку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідатиме як положенням статті 1272 ЦК України, так і завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів особи. Надання позивачці додаткового строку забезпечить реалізацію волі спадкодавця, вираженої у заповіті, і не порушить прав та інтересів інших осіб. 
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). 
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). 
Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі та визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані, інших спадкоємців судом не встановлено.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Берегівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити додатковий строк ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю 1 (один) місяць з дня набрання рішення суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя	  	Іван ІЛЬТЬО