Справа № 456/1524/26
Провадження № 2/456/1323/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Гули Л. В. ,
з участю секретаря    Дверій Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання на підставі наявних у суду матеріалів,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Позивач ТОВ «Деал фінанс груп» просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором кредиту № 71673715 від 26.06.2025 в розмірі 24577,50 грн та судові витрати по справі.
В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те. що 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 71673715, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 13000,00 грн строком на 30 днів (з 26.06.2025 по 25.07.2025) з (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,225 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту, що в грошовому виразі складає 1950,00 грн. У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 48638, що був надісланий на вказану відповідачкою/позичальницею електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 
21.08.2025 між позикодавцем та позичальницею/відповідачкою за ініціативою останньої укладено додаткову угоду № 15409684 до договору позики № 71673715, предметом якої є пролонгація строку кредитування на 27 днів, в результаті чого строк кредитування складає 57 днів, тобто до 21.08.2025, та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,225% на 1%. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 36125, що був надісланий на вказану відповідачкою/позичальницею електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 )
Кредитодавець ідентифікував відповідачку за посередництвом системи BankID НБУ, отримавши від «privatbank» за згодою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) персональні дані останньої, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори, та встановив, що остання використала/наклала наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: підпис 48638 - 26.06.2025 17:01:59, 36125 - 22.07.2025 21:05:16, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Таким чином, підписанням договору кредиту позичальниця підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору № 71673715 від 26.06.2025 виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 13000,00 грн за посередництвом АТ «Таскомбанк» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03.08.2020, так як переказ коштів з банківського рахунку Кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» про успішне проведення платіжної операції про переказ коштів у розмірі 13000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 . Відповідно до листа № 23/12/25-23819 від 23.12.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що на банківський рахунок відповідачки на підставі платіжної інструкції № 458E7F85-В5А5-4354-9546-1FB5D434EAC6 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору кредиту № 71673715. Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 71673715 від 26.06.2025 та додаткової угоди, здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 1000,00 грн, заборгованість останньої за договором кредиту становить 24577,50 грн, а саме: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4036,50 грн - сума заборгованості за процентами; 1301,00 грн - сума заборгованості за комісією; 6240,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. 
В подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище дДоговором кредиту, зокрема, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71673715 від 26.06.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-02 від 23.12.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідачки в сумі 24577,50 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4036,50 грн - сума заборгованості за процентами; 1301,00 грн - сума заборгованості за комісією; 6240,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Отже, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконала ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «Деал фінанс груп», що набуло право вимоги за договором кредиту № 71673715 на підставі договору факторингу, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
17.03.2026 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2026 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 47/
На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідачки 19 березня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 48-49/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.03.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, за наявними у цій справі доказами. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 26.06.2025 до 29.06.2025 /а.с. 50-51/.
15.04.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана судом інформація /а.с. 55-56/.
Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71673715 /а.с. 14-22/.
2.1. За цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальниці у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальниці з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальниці, а позичальниця зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
2.1.1. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
2.1.2. Вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов договору, - надання коштів у кредит. Тип кредиту- кредит.
2.2. Параметри та умови Кредиту:
2.2.1. Сума кредиту 13000,00 грн.
2.2.2. Строк кредитування/Строк договору 30 днів.
2.2.3. Процентна ставка/день 0,225% (фіксована).
2.2.4. Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 1950,00 грн.
2.5. Перерахування кредиту позичальниці відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту укладення договору. Кредитодавець не несе відповідальність за затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб.
3.1. Для отримання кредиту позичальниця має бути зареєстрована в ІКС, для чого вона проходить процедуру реєстрації на Сайті.
4.1. Після реєстрації на Сайті (та/або мобільному додатку) в ІКС та створення Особистого кабінету позичальниця подає Заявку на отримання кредиту шляхом вибору на Сайті бажаних умов надання кредиту: суми та строку кредиту.
5.1. Перед укладанням (підписанням) договору позичальниця ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить, в тому числі проект договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті кредитодавця: інформацією, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних».
5.17. Позичальниця погоджується використовувати Особистий кабінет та Електронний підпис одноразовим ідентифікатором щодо усіх правовідносин між позичальницею та кредитодавцем. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в Особистому кабінеті в ІКС визнаються вчиненими Позичальницею.
6.1. За користування кредитом позичальниця сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором.
6.2. За надання кредиту позичальниця сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальницею в останній день користування кредитом відповідно до п. 2.2. договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту, визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. договору.
6.3. Позичальниця зобов`язана повернути повністю суму отриманого кредиту, сплатити проценти в строк, визначений договором, та комісію за надання кредиту будь-яким доступним їй способом.
6.10. Позичальниця має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит.
11.1.10. Позичальниця попереджена, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором кредитодавець має право без додаткової згоди позичальниці передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості.
Договір містить реквізити сторін, зокрема, ім`я позичальниці - ОСОБА_1 , її реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, адресу проживання, номер телефону, електронну адресу, номер електронного платіжного засобу НОМЕР_2 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 48638 /а.с. 14-21/.
Додатком № 1 до цього договору передбачено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також містить ті ж самі анкетні дані ОСОБА_1 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 48638 /а.с. 21 на звороті - 22/.
Додатковою угодою № 15409684 до договору № 71673715 від 26.06.2025 погоджено зміни умов кредитування, зокрема, строк кредитування та розмір денної процентної ставки /а.с. 22 на звороті-23/.
Додатком № 1 до цього договору передбачено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також містить ті ж самі анкетні дані ОСОБА_1 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 36125 /а.с. 23 на звороті - 24/.
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Номер договору № 71673715, одноразовий ідентифікатор 48638, час відправки ідентифікатора позичальнику 26.06.2025 17:01:59, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Номер договору № 15409684, одноразовий ідентифікатор 36125, час відправки ідентифікатора позичальнику 22.07.2025 21:05:16, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1  /а.с. 24 на звороті/.
Згідно з довідкою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 23/12/25-23819 від 23.12.2025 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , було перераховано кошти відповідно до договору позики № 71673715, ІД транзакції: № 458E7F85-В5А5-4354-9546-1FB5D434EAC6 /а.с. 26/.
Відповідно до платіжної інструкції «Таскомбанк», номер транзакції: № 458E7F85-В5А5-4354-9546-1FB5D434EAC6, 26.06.2025 о 17:02:52 на платіжну картку № НОМЕР_3 було зараховано кошти у сумі 13000,00 грн /а.с. 25/.
Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 23.12.2025 становить 24577,50 грн, зокрема: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4036,50 грн - сума заборгованості за процентами; 1301,00 грн - сума заборгованості за комісією; 6240,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування /а.с. 11 на звороті-13/.
16.09.2025 між ТОВ «Деал фінанс груп» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог у паперовому/електронному вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача права вимоги /а.с. 27-33/.
Відповідно до Реєстру боржників № 23/12/25-02 від 23.12.2025 ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (під № 916) за кредитним договором № 71673715 від 26.06.2025 в розмірі 24577,50 грн, зокрема: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4036,50 грн - сума заборгованості за процентами; 1301,00 грн - сума заборгованості за комісією; 6240,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування /а.с. 33, 35/.
Відповідно до платіжної інструкції № 579937994.1 від 06.01.2026 ТОВ «Деал фінанс груп» здійснило плату на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 5608206,99 грн, призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 /а.с. 36/.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів судом встановлено укладення та підписання ОСОБА_1 договору про надання коштів у кредит з відповідною фінансовою установою, невиконання позичальницею своїх зобов`язань щодо повернення отриманих у борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Вищевказаний договір № 71673715 від 26.06.2025 та додаткова угода № 15409684, укладені між відповідачкою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 48638 та 36125, містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення і нарахування.
Ні договір, ні додаткова угода, ні окремі їх умови в судовому порядку незаконними (недійсними) не визнавалися, а відтак такі є чинними і підлягають виконання обома їх сторонами.
Враховуючи те, що за умовами зазначеного кредитного договору відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів за період 26.06.2025-29.06.2025, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих у кредит коштів всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, а тому суд вважає, що заборгованість на підставі зазначеного договору підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал фінанси груп», а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із положень ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором та додатковою угодою не виконала, у передбачений в договорі та додатковій угоді строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням.
Таким чином, заборгованість відповідачки за тілом кредиту в розмірі 13000,00 грн за вказаним вище договором є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за договором кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про сплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2013 року в справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року в справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц.
Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідачки відсотки за користування кредитом, які відповідно до розрахунку заборгованості нараховані в межах строку, зазначеному в додатковій угоді № 15409684 до договору надання коштів у кредит(з комісією за надання кредиту) № 71673715 від 26.06.2025, тобто до 21.08.2025.
За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 4036,50 грн.
Разом з тим, перевіряючи вимоги про стягнення з відповідачки відсотків від простроченої суми за ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд враховує таке.
Позивачем заявлена позовна вимога про стягнення відсотків за ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання за період з 22.08.2025 по 23.12.2025 в розмірі 6240,50 грн за процентною ставкою в розмірі 4,00% в день відповідно до п.п. 10.7.1 п. 10.7 договору кредиту.
Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема, за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
Крім того, Верховним Судом у постанові від 01.07.2020 у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148св18, зроблено аналогічний висновок щодо ідентичних правовідносин (такого ж спору).
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18, вказала, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року в справі № 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
Враховуючи викладене, з відповідачки підлягають стягненню проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що між сторонами укладено кредитний договір № 71673715 та додаткову угоду №15409684 до нього в електронній формі, згідно з яким кредитодавець надав відповідачці кредит у розмірі 13000,00 грн.
Відповідно до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 право вимоги за вказаним вище договором перейшло від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до нового кредитора ТОВ «Деал фінанс груп».
Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Із копії наявного у матеріалах справи кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 як позичальниця за договором кредиту ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, надавши останньому персональні дані, а саме: ПІБ, РНОКПП, дані паспорта, місце проживання, номер телефону, електронну пошту, рахунок (номер банківської картки), необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету зазначений кредитний договір не був би укладений.
Також суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання кредитодавцем персональними даними відповідачки, вибуття з володіння останньої паспорта, РНОКПП, телефону.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
З огляду на викладене суд доходить висновку, що кредитний договір та додаткова угода укладені в електронній формі саме з ОСОБА_1 шляхом підписання останньою їх за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідали внутрішній волі сторін та були спрямовані на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків.
Кредитний договір та додаткова угода недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак такі є дійсними і відповідно до статті 629 ЦК України підлягають обов`язковому виконанню їх сторонами.
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ТОВ «Деал фінанс груп» за кредитним договором №71673715 від 26.06.2025, що становить 24577,50 грн, зокрема: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4036,50 грн - сума заборгованості за процентами; 1301,00 грн - сума заборгованості за комісією; 6240,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування кредитом.
Враховуючи положення договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп», до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 71673715 від 26.06.2025, відповідно до якого боржниця ОСОБА_1 зобов`язана здійснити платіж факторові ТОВ «Деал фінанс груп».

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О.
Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 08.11.2018; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», (юридична адреса: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, код ЄДРПОУ 44280974; НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк») 24577,50 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім грн 50 коп.) заборгованості за договором кредиту №71673715 від 26.06.2025, 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.) судового збору та 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Дата складення та підписання судового рішення без його проголошення 29 квітня 2026 року.

Суддя      Л.В.Гула