СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м. Суми Справа № 480/4984/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 
Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач неправильно застосував норму законодавства, яка стосується визначення віку, з якого позивач має право на пенсію на пільгових умовах. Також відповідач не зарахував позивачу певні періоди до загального та пільгового стажу за Списком № 2. Тому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.05.2025 № 183250009118 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 23.05.2025 на підставі п.''б'' ст.13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' (надалі - Закон № 1788-XII), в редакції, яка діяла до ухвалення Закону від 02.03.2025 № 213-VIII, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.
Судом відкрито провадження 26.06.2025.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач правомірно прийняв спірне рішення, оскільки необхідною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, передбаченою п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' (надалі - Закон № 1058-IV), є досягнення особою 55 років та за наявності необхідного страхового та пільгового стажу. У зв`язку з недосягненням позивачем 55-ти річного віку їй було відмовлено у призначенні пенсії.
Встановлені судом фактичні обставини.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача у період з 30.05.1996 до 03.11.1997 позивач працювала вихователем дитячого садка у Колективному сільськогосподарському підприємтсві ім. Прокопенка. У період з 06.11.1997 до 02.08.1999 позивач працювала санітаркою у Першій обласній спецлікарні м. Ромни. 
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою від 23.05.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах. В заяві позивач просила призначити пенсію саме за Списком № 2. Вказаний факт не спростовано відповідачем.
За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення від 30.05.2025 № 183250009118 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. У рішенні зазначено: вік позивача на момент звернення - 53 років 0 місяців 9 днів; страховий стаж позивача з урахуванням кратності - 42 роки 3 місяці 18 днів. Пільговий стаж з урахуванням кратності - 51 рік 11 місяців 28 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 30.05.1996 до 03.11.1997, оскільки в трудовій книжці дата прийняття на роботу має розбіжність з датою наказу на прийняття на роботу та дата звільнення має виправлення. Також не зараховано до пільгового стажу період роботи з 06.11.1997 до 02.05.1999 згідно довідки № 01-55/4647 від 20.05.2025, оскільки до пакету документів не надано перелік місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за умови праці до атестації робочих місць № 65а від 25.11.1996. Пільгова довідка потребує перевірки. Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач не має.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
По-перше, щодо умов для призначення пільгової пенсії. 
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Пунктом 2 ч.2 ст.114 цього Закону передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (вище по тексту та надалі - Список № 2), та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Натомість ст.12 Закону № 1788-XII встановлено право виходу на пенсію за віком для жінок - після досягнення 55 років.
Згідно з пунктом "б" ст.13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам. 
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення). 
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII. 
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон № 1788-XII в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."б" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності 20 років загального та 10 років пільгового стажу роботи) та право на таку пенсію зі зменшенням 55-річного пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ч.1 ст.26 та п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 для жінок після досягнення 55 років (за наявності загального 25 р., та пільгового стажу роботи 10 р.) та право на пенсію зі зменшенням 60 річного пенсійного віку на 2 роки за кожен рік роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV (ст. 25 та п. 1 ч. 2 ст. 114). Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію за Списком № 2 - 50 років (за наявності 20 років страхового та 10 років пільгового стажу за списком № 2), тоді як другий - у 60 та 55 років відповідно (за наявності 25 років страхового та 12,5 років пільгового стажу за списком № 2).
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 2 застосуванню підлягають норми Закону № 1788-XII в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону № 1058-IV. 
По-друге, щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Суд зазначає, що робота на посаді молодшого медичного персоналу у психіатричному відділенні установи охорони здоров`я передбачена розділом ХХІV Списку № 2, затвердженого Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162. Посада санітарки відноситься до молодшого медичного персоналу відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення, затведженою Наказом Міністерства охорони здоров`я від від 23.11.93 № 229 та Класифікатору професій ДК 003-95. 
Отже, на підставі записів у трудовій книжці відповідач був зобов`язаний зарахувати період роботи позивача у Першій обласній спецлікарні м. Ромни з 06.11.1997 до 02.05.1999 до пільгового стажу за Списком № 2. Ненадання додаткових документів не є підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду, який підтверджений трудовою книжкою та передбачений Списком № 2.
По-третє, щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (надалі - Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Отже, відповідальність за правильне заповнення трудових книжок, в тому числі дати наказів про прийняття на роботу та звільнення з неї, несе відповідний суб`єкт, а не позивач.
Суд звертає увагу відповідача, що він фактично він переклав ризики щодо оформлення трудової книжки з роботодавця на позивача, не сприявши позивачу в отриманні уточнюючої довідки від роботодавця позивача (архівів, тощо).
Тому відповідач зобов`язаний врахувати всі записи у трудовій книжці позивача, в тому числі здійснити обчислення страхового стажу згідно з записами у трудовій книжці, а здійснення колишнім роботодавцем недоліку в оформленні запису про зміну по батькові позивача не може бути підставою для неврахування періодів роботи позивача до страхового стажу. 
По-четверте, щодо ефективного способу захисту права.
Отже, відповідач приймаючи спірне рішення неправомірно застосував норми Закону № 1058-IV в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону № 1788-XII, а також не зарахував страхового стажу позивача період з 30.05.1996 до 03.11.1997 та до пільгового стажу за Списком № 2 період з 06.11.1997 до 02.05.1999.
Тому спірне рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.
Крім того, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи позивача у Першій обласній спецлікарні м. Ромни з 06.11.1997 до 02.05.1999 та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період з 30.05.1996 до 03.11.1997.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2) відповідно до п. ''б'' ст. 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення''.
Суд звертає увагу, що в силу норми п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Тому позивач має право на пенсію за Списком № 2 з моменту звернення - з 23.05.2025, зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 2 роки.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що відповідач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, ще не приймав рішення, не зарахував позивачу періоди до загального та пільгового стажу за Списком № 2.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, то суд, на підставі норми ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує з нього на користь позивача судовий збір у повному обсязі, а саме в розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.05.2025 № 183250009118. 

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, код ЄДРПОУ 210490012) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період з 30.05.1996 до 03.11.1997 та до пільгового стажу за Списком № 2, що дає право на пенсію за віком, відповідно до п. ''б'' ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 2, період з 06.11.1997 до 02.05.1999.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, код ЄДРПОУ 210490012) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 23.05.2025 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, код ЄДРПОУ 210490012) за рахунок бюджетних асигнувань, 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев`яносто шість) коп. витрат зі сплати судового збору.

7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів  з дня складення повного рішення. 

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук