СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Харків Справа №905/738/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників:
відповідача (в режимі відеоконференції) – Шипенко М.С. (адвокат), ордер серія АН№1593156 від 06.01.2025 року, свідоцтво №5 від 27.03.2019 року;
приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. – Косяк Н.В. (адвокат), ордер серія АІ№1776909 від 23.12.2024 року, свідоцтво №9632/10 від 18.12.2020 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення (постанови) у справі №905/738/23,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м.Київ,
до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м.Київ,
про стягнення 2.314.893.581,30 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.06.2024 року позовні вимоги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення 2.314.893.581,30 грн задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1.556.734.413,64 грн заборгованості, 68.369.590,31 грн пені, 81.970.296,73 грн 3% річних, 525.526.189,57 грн інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 933.749,75 грн. В іншій частині позову відмовлено.
09.10.2024 на виконання вказаного рішення Господарським судом Донецької області було видано відповідний наказ.
15.08.2025 ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до суду зі скаргою б/н від 15.08.2025 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О., згідно з якою скаржник просив:
- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо неповернення ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнутих з банківських рахунків в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошових коштів за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 у сумі 16.918.357,37 грн;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича повернути ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнуті з банківських рахунків за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 в межах відкритого 14.11.2024 року виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 року у справі №905/738/23 грошові кошти у сумі 16.918.357,37 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у вказаній сумі на банківський рахунок ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 скаргу ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича б/н від 15.08.2024 – задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо неповернення ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнутих з банківських рахунків в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошових коштів за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 у сумі 15.378.977,61 грн; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича повернути ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнуті з банківських рахунків за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошові кошти у сумі 15.378.977,61 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у вказаній сумі на банківський рахунок ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
Стягувач, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 у справі №905/738/23, та прийняти постанову, якою у задоволенні скарги ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хорішка Олександра Олександровича – відмовити повністю.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександр Олександрович також звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 у справі №905/738/23 повністю, та прийняти нове рішення, яким залишити без розгляду подану скаргу б/н від 15.08.2024 ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця, повернути скаргу б/н від 15.08.2024 з долученими документами особі, що її подала. У разі визнання поважними причини пропуску строку на подання скарги б/н від 15.08.2024 ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги б/н від 15.08.2024 в повному обсязі, покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка О.О. на професійну правничу допомогу в розмірі 70.000,00 грн на ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 року ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 року у справі №905/738/23 скасовано. Скаргу б/н від 15.08.2024 Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. у межах виконавчого провадження №76565568 – залишено без розгляду. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 30.000,00 грн.
06.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за змістом якої заявник просив суд ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат; стягнути з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу понесенні в апеляційному суді в розмірі в розмірі 40.000,00 грн.
Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 року заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу понесенні в апеляційному суді в розмірі в розмірі 10.000,00 грн.
В решті заяви відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2026 року у справі №905/738/23 постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 року в частині залишення без розгляду скарги на бездіяльність приватного виконавця залишено без змін; постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 року у справі №905/738/23 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції – скасовано; додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 року у справі №905/738/23 – скасовано. Постановлено справу №905/738/23 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
03.04.2025 року матеріали справи №905/738/23 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 року відкрито провадження у справі №905/738/23 за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення (постанови) щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. Встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду письмові пояснення, клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. 
Вказана ухвала суду була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд і доставлена їм до кабінету користувача 09.04.2026 року.
Від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. також надійшли письмові пояснення (вх.№4377 від 20.04.2026 року) значного обсягу (майже 50 сторінок), які зводяться до цитування та аналізу судової практики зі спірного питання – відшкодування витрат на правничу допомогу у випадку закриття провадження чи залишення позову без розгляду і висновків щодо тотожності чи нетотожності справ. При цьому у письмових поясненнях надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у зв`язку з чим у прохальній частині вказаних письмових пояснень заявник просить:
- стягнути з Приватного акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу понесенні в апеляційному суді в розмірі в розмірі 40000,00 грн;
- покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича на професійну правничу допомогу в касаційному суді в розмірі 25000,00 грн на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
У судовому засіданні 23.04.2026 року після заслуховування позиції представників приватного виконавця та відповідача протокольно оголошено перерву до 27.04.2026 року.
Судове засідання 27.04.2026 року продовжено та представники оголосили, що підтримують надані ними раніше пояснення у справі в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та заяву представника Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд зазначає про таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України). За приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Відповідно до приписів статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
З матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець в тексті апеляційної скарги заявляв вимогу щодо покладення на ПрАТ «Донецькоблгаз» витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, представником приватного виконавця у судовому засіданні апеляційної інстанції під час судових дебатів 20.01.2026 року було заявлено про намір стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Отже, приватним виконавцем було зроблено належну та своєчасну заяву про намір відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
На підтвердження факту надання правничої допомоги, представником Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. надано суду:
- договір про надання правової допомоги №27/24 від 06.12.2024 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг №1/26 від 21.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги №27/24 від 06.12.2024 року;
- ордер на надання правничої допомоги приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича серія АІ №1776909 від 23.12.2024 року;
- копія посвідчення адвоката Косяк Н.В. №9632/10 від 18.12.2020 року;
- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Косяк Н.В. серія КС №9632/10 від 18.12.2020 року.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом п.1 ч.2 ст.126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19).
Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19).
Колегія суддів зазначає, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 року у справі №910/4317/21.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги та представництво інтересів приватного виконавця у справі здійснювалось адвокатом Косяк Наталією Вікторівною на підставі ордеру серія АІ№1776909 від 23.12.2024 року, договору про надання правової допомоги №27/24 від 06.12.2024 року та акту приймання-передачі наданих послуг №1/26 від 21.01.2026 року до нього.
Відповідно до договору про надання правової допомоги №27/24 від 06.12.2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександр Олександрович (далі - клієнт) та Адвокатське об`єднання «Наталії Косяк», в особі керуючого адвоката Косяк Наталії Вікторівни (далі - виконавець) сторони домовились, що клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду (гонорар) надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах пов`язаних з діяльністю приватного виконавця) у справі: №905/738/23 (виконавче провадження №76565568).
21.01.2026 року між приватним виконавцем та АО було складено акт приймання-передачі наданих послуг до договору на суму 40.000,00 грн.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №1/26 від 21.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги №27/24 від 06.12.2024 року Адвокатське об`єднання надало наступні види правничої допомоги:
- ознайомлення з матеріалами справи (виконавчого провадження №76565568), аналітика та новели законодавства, судова практика (правові позиції Верховного Суду) у питаннях прийняття скарг до розгляду судами та строки їх подання/прийняття - 5 год.;
- формування правової позиції замовника щодо апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 року у справі №905/738/23, складання письмової апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 року у справі №905/738/23 (вих.№02/01 від 02.01.2026 року), направлення апеляційної скарги з додатками сторонам по справі засобами Електронного кабінету представника приватного виконавця у підсистемі Електронний суд ЄСІТС - 10 год.;
- складання та направлення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 року у справі №905/738/23 (вих.№11/01 від 11.01.2025 року) - 2 год.;
- складання та направлення заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вих.№16/01 від 16.01.2026 року) - 1 год.;
- підготовка адвоката до судових засідань, витрачений час на дорогу для участі у судовому засіданні та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередньо участь у судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді – 14 год.
Загальна вартість наданої правової допомоги склала 40.000,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року по справі №910/9714/22 зазначено:
« 6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині».
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 року у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 року у справі №916/2016/21 тощо).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», рішення у справі «Баришевський проти України», рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», рішення у справі «Двойних проти України», рішення у справі «Меріт проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подані приватним виконавцем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, враховуючи характер спору по даній справі, ступінь її складності, незначний обсяг матеріалів у справі, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд апеляційної інстанції вважає завищеним розмір таких витрат.
Представництво інтересів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича адвокатом Косяк Н.В. здійснювалося щодо оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця у виконавчому провадженні №76565568 у справі №905/738/23 з 06.12.2024 року та по теперішній час, під час її розгляду в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а тому адвокат ознайомлений із даною справою, тобто не потрібно було здійснювати аналітику, вивчати новели законодавства та судову практику.
Крім того, суд зазначає, що складання та направлення заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є суто технічною дією.
Щодо витраченого часу на дорогу для участі у судовому засіданні та у зворотньому напрямку, суд зазначає, що участь представників сторін, у тому числі представника приватного виконавця у судовому засіданні обов`язковою судом не визнавалась.
Водночас Східним апеляційним господарським судом було задоволено клопотання представника приватного виконавця про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте представник таким правом участі не скористався.
Також, суд зазначає, що спірні правовідносини не є складними, практика щодо розгляду цієї категорії спорів є сталою, а тому підготовка до розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанцій не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвоката.
Отже, надані приватним виконавцем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює вказані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (боржника).
Так, заявлений представником приватного виконавця розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі №550/936/18.
Під час розгляду заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у лютому 2026 року, ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» заперечувало проти задоволення заяви, посилаючись на те, що у разі залишення скарги без розгляду відшкодування витрат можливе виключно за наявності необґрунтованих дій скаржника відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України, а також на те, що спір по суті судом не вирішувався.
Верховний Суд у постанові від 25.03.2026 року у даній справі вказав, що апеляційний суд, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, застосував положення статей 126, 129 ГПК України та дійшов висновку про їх компенсацію, однак не врахував спеціальних умов застосування частини п`ятої статті 130 ГПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції не встановив та не обґрунтував, у чому саме полягала необґрунтованість дій скаржника, не дослідив характер його процесуальної поведінки та не з`ясував, чи мали місце ознаки зловживання процесуальними правами. Фактично підставою для покладення витрат суд визнав лише пропуск строку на звернення зі скаргою та пов`язані з цим процесуальні наслідки, що саме по собі не відповідає критеріям, визначеним частиною п`ятою статті 130 ГПК України.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Так, відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням ч.5 ст. 130 ГПК України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше). Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку, зокрема, залишення позову (заяви) без розгляду / закриття провадження у справі здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті, з дотриманням вимог, передбачених ч.5 ст. 126, ч.8 ст. 129 ГПК України. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі №911/3312/21.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі №905/121/19, від 13.05.2021 року у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 року у справі №902/136/21, від 18.01.2022 року у справі №922/2017/17, від 08.02.2022 року у справі №910/14007/20, від 01.12.2022 року у справі №922/2017/17).
Поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача».
Колегія суддів зазначає, що звернення до суду з заявою (наразі зі скаргою) є правом стягувача та не може розцінюватись як недобросовісне звернення до суду, або як необґрунтовані дії заявника.
Суд враховує, що звернення до суду з заявою (зі скаргою) є суб`єктивним правом заявника, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України і є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості заяви.
Проте реалізація такого права заявником у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача за такою заявою (скаргою), а також особи залученої до участі у справі, наразі приватного виконавця.
Тобто отримавши звернену до себе скаргу (заяву), відповідна особа, цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав звернулась за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Варто зазначити, що неприпустимою є правова ситуація, за якої учасники справи понесли витрати, пов`язані з розглядом справи, які по своїй суті є збитками суб`єкта господарювання, правовою особливістю яких є те, що вони можуть бути відшкодовані виключно через процесуальний порядок розподілу судових витрат в межах відповідного судового спору, однак, відсутній був би правовий механізм їх відшкодування (розподілу).
Колегія суддів зазначає, що закриття провадження у справі опосередковано є свідченням дій заявника (скаржника), який реалізуючи свої права на звернення до суду спричинив необхідність несення іншою стороною (дії якої оскаржуються) з метою організації свого захисту в межах відповідного судового провадження витрат. 
Апеляційний суд приймаючи постанову у даній справі встановив, що перебіг строку на звернення зі скаргою, передбаченого пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України та частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», мав обчислюватися з моменту, коли боржник дізнався або повинен був дізнатися про списання коштів у межах виконавчого провадження у листопаді - грудні 2024 року, а подання скарги 15.08.2025 року свідчило про пропуск ПрАТ «Донецькоблгаз» процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) приватного виконавця. При цьому, клопотання про поновлення пропущеного строку одночасно зі скаргою боржником не заявлялося, а отже, відповідно до частини другої статті 118 ГПК України, така скарга підлягає залишенню без розгляду, оскільки право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням встановленого законом строку.
Тобто, судом було встановлено, що сторона реалізувала гарантоване їй право на захист інтересів шляхом звернення зі скаргою, що спричинило необхідність несення приватним виконавцем витрат з метою організації свого захисту в межах відповідного судового провадження, однак, в подальшому фактична необхідність цього була нівельована. При цьому, нівелізація відбулась за наслідками диспозитивної реалізації позивачем своїх прав що полягало у не наданні відповідного клопотання про поновлення строків на звернення зі скаргою. Слід відмітити, що про пропущення строків і про не надання відповідного клопотання заявляв представник приватного виконавця доводячи свою позицію у справі 
Тобто, судом було прийнято позицію приватного виконавця і встановлено необґрунтованість процесуальних дій позивача, наслідком чого стало закриття провадження у справі.
За таких обставин, суд вважає, що приватний виконавець має право на компенсацію здійснених останнім витрат на професійну правничу допомогу.
Проаналізувавши наявні у справі докази, зважаючи на положення чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що заява Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню, із стягненням з боржника на користь приватного виконавця витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В іншій частині в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (вул. Південна, буд. 1, Донецька обл., м. Краматорськ, 84313, код ЄДРПОУ 03361075) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича (вул. Дегтярівська, 25-А, корп. 1, оф. 2, м. Київ, 04119, РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу понесенні в апеляційному суді в розмірі в розмірі 10000,00 грн.
В решті заяви відмовити.
Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 07.05.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян 

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук