КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 760/22505/25
Апеляційне провадження
№ 33/824/628/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Борщ Юлії Олексіївни на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року (суддя Педенко А.М.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:
постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Постановою судді визнано доведеним, що 9 серпня 2025 року о 23 год. 46 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного і фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: словесно ображав, принижував, хватав за руку, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Борщ Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Борщ Ю.О. зазначає, що в матеріалах справи не міститься доказів того, що дії ОСОБА_1 мали ознаки домашнього насильства, оскільки всі події, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, відбувались в рамках звичайного побутового конфлікту з ОСОБА_2 , з якою ОСОБА_1 раніше мешкав та перебував у стосунках. Разом з тим, суддею місцевого суду не було встановлено умислу ОСОБА_1 на вчинення психологічного насильства, факту шкоди психічному здоров`ю потерпілої та превалювання його позиції, що є обов`язковими елементами складу цього правопорушення. При цьому, нецензурні висловлювання, спричинені конфліктом між сторонами, не є беззаперечним доказом вчинення домашнього насильства, якщо відсутні докази шкоди психічному здоров`ю та умисного впливу.
Таким чином, адвокат Борщ Ю.О. вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала місце звичайна побутова сварка, яка не містить ознак домашнього насильства.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Борщ Ю.О. доводи апеляційної скарги підтримала.
ОСОБА_1 у судовому засіданні в апеляційному суді зазначив, що між ним та 

колишньою співмешканкою ОСОБА_2 дійсно відбувся конфлікт з приводу того, що остання не надавала йому можливості забрати з квартири та гаража речі, які залишились з моменту їх спільного проживання. Також, ОСОБА_2 не хоче віддати йому їх собаку, з доглядом якої вона не справляється. При цьому, вони обоє були напідпитку, тому розмовляли на підвищених тонах та застосовували нецензурну лексику. Він не застосовував до ОСОБА_2 насильство, а лише тримав за руки аби та нього не кидалась.
Також, ОСОБА_1 зазначив, що він погано бачить без окулярів, яких у нього в той момент не було, тому він не зміг надати працівникам поліції письмові пояснення з приводу складеного протоколу.
ОСОБА_2 у судовому засіданні в апеляційному суді зазначила, що ОСОБА_1 вчинив по відношенню до неї насильство, намагався зачинити її у кімнаті, нецензурно лаявся. При цьому, у зв`язку з чим саме у них виник конфлікт, вона не пам`ятає, ОСОБА_1 почав голосно сваритись, бігати по квартирі та хапати її за руки.
ОСОБА_2 підтвердила, що між нею та ОСОБА_1 дійсно існує спір з приводу певного майна та собаки, який вони не можуть вирішити.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання 

термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
З наведеного вбачається, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Згідно з п.3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ст. 173-2 КУпАП, можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди повинно бути відображене у протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завданняшкоди фізичному або психічному здоров`ю 

потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАПабо нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.
Отже, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справі повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки у вигляді заподіяної фізичної або психологічної шкоди.
Згідно з положеннями КУпАПрозгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №632498 від 9 серпня 2025 року, цього ж дня о 23 год. 46 хв. за адресою:  АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: словесно ображав, хапав за руки, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (с.с.1).
ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від підпису відмовився, будь-яких пояснень не надав. Копію протоколу не отримав.
З матеріалів справи вбачається, що підставою прибуття працівників поліції на виклик стала сварка між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який не хоче покидати квартиру (с.с.3).
ОСОБА_2 у письмових поясненнях, наданих під час складання протоколу, зазначила, що не може позбавитись свого співмешканця ОСОБА_1 , який постійно їй погрожує, не дає спати вночі їй та її дітям, висловлюється нецензурними словами, хапає за руки, залишаючи синці. Діти не сплять по ночах. Старша дитина з інвалідністю теж страждає від безсоння (с.с.5).
Обґрунтовуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду посилалася на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №632498 від 9 серпня 2025 року, рапорт працівника поліції, пояснення ОСОБА_2 , терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №482834 від 9 серпня 2025 року, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
За змістом вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої співмешканки, з якою проживав за однією адресою, а саме ображав її нецензурними словами та хапав за руки.
Разом з цим, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна 

невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
При цьому, обставини домашнього насильства, описані у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, не містять будь-яких даних про наслідки такого насильства, а тому суддя місцевого суду не мала підстав для висновку про те, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, оскільки заподіяння такої шкоди, згідно з протоколом, йому інкриміноване не було.
Більше того, сама ОСОБА_2 підтвердила, що їх конфлікт дійсно носив побутовий характер та був пов`язаний з тим, що вони мають спір з приводу певного майна та собаки, яку завели під час спільного проживання.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 9 серпня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
У відповідності до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства 9 серпня 2025 року стосовно колишньої співмешканки ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 

листопада 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.
Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Борщ Юлії Олексіївнизадовольнити.
Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт