ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1031/24
Провадження № 22-ц/820/17/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю: представників учасників справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Міністерство оборони України, про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення фактів родинних відносин та перебування на утриманні, а також визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року (суддя Сосна О.М.).
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У червні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення фактів родинних відносин та перебування на утриманні, а також визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування позову зазначала, що з 04.07.1995 по 08.07.2004 та з 27.07.2005 по теперішній час перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . Син чоловіка від першого шлюбу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з позивачкою та її чоловіком. Біологічна мати ОСОБА_4 - ОСОБА_7 з 1997 року по теперішній час мешкає в рф та не приймала участі у вихованні та утриманні свого сина, аліменти не сплачувала. 
Вказувала, що 17.11.1995 по 03.02.2022 вихованням та утриманням ОСОБА_4 займались батько ОСОБА_4 та мачуха ОСОБА_3 , яка фактично виконувала роль матері ОСОБА_4 . Проживаючи разом, вони вели спільне господарство, мали спільний побут, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. 
02.04.2022 ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Під час проходження служби, яка пов`язана з захистом України від збройної агресії рф, ОСОБА_4 неодноразово надавав матеріальну допомогу своїй мачусі ОСОБА_3 , перераховуючи кошти на її особистий картковий рахунок. 11.05.2023 позивачка та її чоловік ОСОБА_4 отримали сповіщення про загибель їх сина, який брав участь у бойових діях з захисту України від збройної агресії рф. 
Звертала увагу суду, що не має кровного споріднення і своїм пасинком ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак з листопада 1995 року по квітень 2022 року виконувала роль матері та перебувала на утриманні пасинка.
Враховуючи викладене вище, просила суд: 
-визнати ОСОБА_3 членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи участь у бойових діях пов`язаних з захистом України від збройної агресії рф;
-встановити факт родинних відносин з загиблим ОСОБА_4 та факт перебування ОСОБА_3 на утриманні свого пасинка  ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи участь у бойових діях пов`язаних з захистом України від збройної агресії рф;
-визнати ОСОБА_3 особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи участь у бойових діях пов`язаних з захистом України від збройної агресії рф.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 , через свого представника ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, не досліджено та не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Зазначає, що позивачкою заявлялися вимоги до відповідачів (інших членів сім`ї за наявності спору про право) про визнання її членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення фактів родинних відносин та перебування на утриманні, визнання особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги. Такі вимоги не були спростовані іншими членами сім`ї загиблого ОСОБА_4 , а навпаки, відповідачі  ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а позовні вимоги визнали у повному обсязі.
Вказує, що свідки, які надавали покази в суді першої інстанції, підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вказані обставини не були взяті судом до уваги.
Звертає увагу суду, що з квітня 2021 року позивачка є особою з інвалідністю, з серпня 2021 року по лютий (включно) 2023 року ОСОБА_3 не була працевлаштована, не отримувала допомогу від держави. За цей час її пасинок ОСОБА_4 здійснював її утримання.
Вважає, що при вирішенні судами питання про перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. На думку позивачки, факт перебування позивачки на утриманні ОСОБА_4 підтверджується копією виписки про надходження коштів по платіжній картці, де її пасинок ОСОБА_4 , 13.05.2022, 16.05.2022, 26.08.2022, 12.09.2022,03.11.2022, 12.01.2023, 08.03.2023, 27.03.2023, здійснював грошові перекази на платіжну картку своєї мачухи ОСОБА_3 на загальну суму 73260 грн.
У відзиві Міністерство оборони України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує на відсутність доказів звернення позивачки до органів Пенсійного фонду України із заявою про визнання її утриманкою загиблого військовослужбовця, що є обов`язковою умовою для встановлення відповідного статусу та набуття права на соціальні виплати.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Слободянюк П.В. підтримав доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник третьої особи - Москаленко А.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що з 27.07.2005 позивачка перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим повторно 22.04.2021 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00030557189 (т. 1 а.с. 8, 9).
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 24.08.2004, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_7 (т.1 а.с. 10).
Згідно з відомостями домової книги домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 17.11.1995 по 10.05.2006 та з 10.05.2006 по 03.02.2022 (т. 1 а.с. 17-19).
Відповідно до довідки № 11 від 29.05.2023, виданої КП ДМР «Благоустрій Дунаєвеччини», ОСОБА_3 з 25.11.2005 по даний час зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20). 
07.04.2021 Дунаєвецькою міжрайонною МСЕК ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №440631 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 (т.1а.с. 22, 23).
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.04.2022 №76, на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» та рапорту про прийняття посади, ОСОБА_4 був призваний до лав Збройних Сил України, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків за посадою (т. 1 а.с. 21).
Згідно з випискою з банківського рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 ), відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», слідує, що ОСОБА_8 здійснював грошові перекази на дану картку, зокрема транзакції від 13.05.2022, 16.05.2022, 26.08.2022, 12.09.2022, 03.11.2022, 12.01.2023, 08.03.2023, 27.03.2023, на загальну суму 73260,00 грн (т. 1 а.с. 24).
Згідно зі сповіщенням сім`ї про смерть №58 від 11.05.2023 та лікарського свідоцтва про смерть №1300 від 15.05.2023 ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, загинув, беручи участь у бойових діях з захисту України від збройної агресії рф (т.1 а.с.25,26).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого повторно 23.05.2023, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 27).
Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 24.07.2023, ОСОБА_4 до 2022 року проживав за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 не приймала участі у вихованні та забезпеченні (утриманні) свого сина ОСОБА_4 з 1997 року по 2022 рік, оскільки проживала на території рф (т. 1 а.с. 12).
Згідно з копією довідки Управління Центру надання адміністративних послуг Дунаєвецької міської ради № 853 від 24.05.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за період з 03.02.02022 по 24.05.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.05.2006 по 03.02.2022 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 29).
Згідно з висновком та доповіддю Хмельницького ОТЦКСП після загибелі ОСОБА_4 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги: батько, ОСОБА_4 – має право, звернувся із заявою; донька, ОСОБА_11 , 2011 року народження, ст. 133 СКУ – має право, законний представник ( ОСОБА_6 ) звернулась із заявою в інтересах дитини; мати, ОСОБА_7 – місце проживання невідоме, заяву/нотаріально засвідчену відмову не надавала, до ТЦКСП не зверталась; дружина, ОСОБА_5 – до Хмельницького ОТЦКСП не зверталась; донька, ОСОБА_12 , 2022 року народження, ст. 126 СКУ – законний представник дитини до Хмельницького ОТЦКСП не звертався; мачуха, ОСОБА_3 – подає документи до суду про встановлення факту перебування на утриманні загиблого, до ІНФОРМАЦІЯ_4 не зверталась. Інших членів сім`ї (утриманців) не встановлено (т. 1 а.с.121,122)
З Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.04.2024 № 54/168 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги дружині та дочці (2011 року народження) загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в розмірі 2/6 частини у рівних частках кожній в сумі 5000000 грн (т.1 а.с.125).
Батьку та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 призначено одноразову допомогу в розмірі 2/6 частини 15000000, в сумі 5000000 грн у рівних частинах кожному (протокол від 10.11.2023 № 347/168) (т. 1 а.с. 125 зворот).
Згідно з копією висновку та доповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 після загибелі ОСОБА_4 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги: дружина, ОСОБА_5 – має право, подано заяву; донька, ОСОБА_12 , 2022 р.н., ст. 126 СКУ – має право, законний представник ( ОСОБА_5 ) подала заяву; мати, ОСОБА_7 – за інформацією Звягельського РТЦКСП проживає в росії, підтверджуючих документів не надано, заяву/нотаріально засвідчену відмову не надавала, до ТЦКСП не зверталась; батько, ОСОБА_4 – до ІНФОРМАЦІЯ_5 не звертався; донька, ОСОБА_11 , 2011 р.н., ст.133 СКУ – законний представник до Житомирського ОТЦКСП не звертався; мачуха, ОСОБА_3 – має намір звертатися до суду з питань призначення ОГД, до Житомирського ОТЦКСП не зверталась. Інших членів сім`ї (утриманців) не встановлено (т. 1 а.с. 123,124).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності можливості встановити факт того, що позивачка була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 саме в розумінні Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та станом на 10.05.2023 позивачка, як мачуха, не входила до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_4 . Крім того, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували її належність до категорії непрацездатних осіб, які б, у разі встановлення судом фактів належності до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні, надавали б їй право на отримання одноразової грошової допомоги, тому відсутні підстави вважати позивачку утриманцем загиблого військовослужбовця.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Предметом розгляду в цій справі є визнання позивачки членом сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлення факту родинних відносин з загиблим та факту перебування позивачки на утриманні свого пасинка для визнання права позивачки на отримання одноразової грошової допомоги. Позивачка вказувала, що встановлення зазначеного факту є необхідним для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( в редакції чинній на 10.05.2023) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до частини 1статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на 10.05.2023), члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до частини першої, другої статті 30 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону № 2262-ХІІ ( в редакції чинній на час виникнення спріних правовідносин), непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23, яка підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи, для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували її належність до категорії непрацездатних членів сім`ї, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, а отже не доведено наявності підстав для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на 10.05.2023), зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця.
З огляду на викладене вище, не мають правового значення доводи апеляційної скарги в частині систематичності грошових переказів здійснених загиблим ОСОБА_4 на ім`я заявниці, їх проживання однією сім`єю, визнання позовних вимог відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . 
Також, необґрунтованими є вимоги в частині встановлення факту родинних відносин, оскільки родинні відносини (споріднення) – це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Такого кровного зв`язку між заявницею та ОСОБА_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Суддя-доповідач       І.В. П`єнта

Судді:        О.І. Талалай

Т.О. Янчук