Справа №295/5417/26
3/295/1513/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючої судді Довгалюк Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Морозової К.П., 
представника митниці Кондратюка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі матеріли, які надійшли з Житомирської митниці Державної митної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Свитязі, Сокальський р-н, Львівська обл., адреса місця реєстрації (проживання): АДРЕСА_1 , відомості про паспорт або інший документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі - МК України), -
в с т а н о в и в :
Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Житомирської митниці на виконання листів Держмитслужби України (далі - ДМС України) від 17.07.2025 № 20/20-02-01/7/792 та від 06.10.2025 № 20/20-02-01/7/1108, якими у додатку до листа від 06.10.2025 № 20/20-02-01/7/1108 надіслано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (далі – МО України) від 16.09.2025 № 220/9/1208 щодо непідтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги військовою частиною НОМЕР_3 , проведено перевірку законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_3 . У листі Департаменту внутрішнього аудиту МО України від 16.09.2025 № 220/9/1208 міститься інформація про те, що за результатами проведеного аудиторського дослідження, яке проводив підрозділ Служби внутрішнього аудиту МО України, ряд транспортних засобів, що ввезені у якості гуманітарної допомоги, отримувачем яких зазначено цю військову частину, вказана військова частина не отримувала та на обліку вони не перебувають. 
Згідно з інформацією, яка міститься у базах даних Держмитслужби, встановлено, що 01.10.2022 о 18 год. 53 хв. через міжнародний пункт пропуску «Угринів-Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 , 1996 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2477 см3, тип двигуна - дизель, оформлений у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання і випущений на митну територію України. 
Під час проведення перевірки встановлено, що відповідно до поданої ОСОБА_1 до митного контролю та оформлення Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.10.2022, яку ним підписано особисто, отримувачем товару зазначено військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ). 
На електронну адресу ОСОБА_1 , повідомлену ним особисто під час телефонної розмови, направлено виклик від 25.07.2025 за № 7.19-4/20-02/10/6080 про необхідність прибуття до митного органу для дачі пояснень або надсилання таких пояснень на електронну адресу Житомирської митниці з приводу обставин ввезення цього транспортного засобу, однак ОСОБА_1 до митниці не прибув та письмових пояснень не надав.
29.01.2026 до Житомирської митниці за вхідним № 842/7.4-20 надійшов лист Львівської митниці від 29.01.2026 за № 7.4-1/28-07-05/7/2175 про проведення 27.01.2026 опитування ОСОБА_1 . У своєму поясненні ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно ввіз цей транспортний засіб в Україну в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_3 , однак безпосередньо сам не доставив автомобіль до цієї військової частини, а передав волонтерам, яких не знає, оскільки його попросили тільки перегнати цей автомобіль через кордон.
Також з метою підтвердження чи спростування отримання та очікування військовою частиною НОМЕР_3 цього транспортного засобу та для підтвердження чи спростування наявності ознак правопорушення Житомирською митницею 24.11.2025 направлено запит безпосередньо до цієї військової частини за вих. № 7.19-3/20-02/8.2/9594, на який 21.01.2026 отримано відповідь за вих. № 638/470 від 19.01.2026, в якій зазначено, що цей транспортний засіб у якості гуманітарної допомоги до військової частини НОМЕР_3 не надходив, та його місцезнаходження невідоме.
Таким чином ОСОБА_1 інкримінуються вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товару – транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 , 1996 року виготовлення, бувший у використанні, об`єм двигуна - 2477 см3, тип двигуна - дизель, у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, а саме Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.10.2022, в якій отримувачем зазначено військову частину НОМЕР_3 . 
У судовому засідання представник митниці підтримав протокол та підтвердив викладені у ньому обставини, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у межах санкції статті з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил. Надав до суду ще один протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил № 0419/101000/2025 від 047.11.2025 за ст. 483 МК України, як документ, що характеризуює особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 28.04.2026, 08.05.2026, 22.05.2026,19.06.2026 не з`явився, своєї позиції по суті справи не висловив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. На електронну адресу суду направив лист із зазначенням номера телефону військового, який має вказаний у протоколі автомобіль. 
Водночас інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Отже, будучи достеменно обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо явки до суду, не повідомив про поважність причин своєї неявки, з клопотаннями про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання у порядку відеоконференції, витребування доказів, допит свідків тощо до суду не звертався.
Таку поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як ухилення та небажання особи брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, що її стосується.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися проваджденням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуюються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).
Зважаючи на викладене вище, байдужа поведінка учасника справи не повинна схвалюватися судовою практикою, а навпаки має стимулювати їх використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022).
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.
Враховуючи наведене вище, у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, ч. 10 ст. 494, ч. 4 ст. 526 МК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення представника митниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 487, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Частиною 4 ст. 2 КУпАП установлено, що питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються МКУкраїни. Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
У ст. 1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 № 1192-XIV визначено, що гуманітарна допомога – цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації». Безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації донорам.
Згідно з постановою Кабінету міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (із змінами) (далі – постанова КМУ від 01.03.2022 № 174) на період воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги від донорів (у значенні Закону України «Про гуманітарну допомогу») здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно додатку без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Отже, з 01.12.2023 переміщення гуманітарної допомоги, врегульовано іншим порядком пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2023 № 953 «Деякі питання пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану (ПКМУ від 01.03.2022 № 174 із 01.12.2023 втратила чинність).
Водночас Порядок митного оформлення вантажів гуманітарної допомоги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2000 № 544, та Порядок взаємодії центральних і місцевих органів виконавчої влади та Національного банку щодо реалізації Закону України «Про гуманітарну допомогу», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2013 № 241, не застосовуються.
За змістом ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Товари – будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі (п. 57 ст. 4 МК України). 
У п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 8 передбачено, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю – це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані. 
Відповідно до п. 6 цієї Постанови підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. 
Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил № 0014/UA101000/2026 від 04.11.2025; доповідною запискою від 04.02.2026; відповіддю Львівської митниці, якою надано копії документів, які надавались як підстава для ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 ; відповіддю військової частини НОМЕР_3 , якою не підтверджено факт отримання гуманітарної допомоги, а саме: транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 ; поясненнями ОСОБА_1 , за змістом яких він підтверджує факт ввезення т/з як гуманітарної допомоги марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 та іншими матеріалами справи.
Крім того відповідно до листа в/ч НОМЕР_3 від 08.07.2025 № 638/2227 не підтверджено отримання в/ч НОМЕР_3 транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 . 
Зі змісту листа-відповіді командира в/ч НОМЕР_3 , вбачається, що транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 в якості гуманітарної допомоги для в/ч НОМЕР_3 не надходив, місцезнаходження даного автомобіля невідоме.
Зібрані у справі докази, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому не викликають сумнівів у їх достовірності.
Щодо електронного листа ОСОБА_1 від 19.06.2026 суд зазначає про відсутність можливості ідентифікувати особу військового через незазначення його прізвища, адреси місця проживання. Окрім того, клопотання про допит зазначеної особи в якості свідка для підтвердження чи спростування обставин, зазначених у протоколі не надходило, тоді як суд позбавлений можливості збирати докази з власної ініціативи.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справах: «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025, «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, Малофєєва проти росії» від 30.05.2013).
Окремо суд зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, надавши до суду відповідні докази на спростування викладених у протоколі обставин, свої письмові пояснення, заявити клопотання про допит свідків, витребування доказів тощо.
Отже, жодних документів, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що транспортний засіб марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 , переданий ЗСУ в якості гуманітарної допомоги матеріали справи не містять.
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, а саме вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України вказаного вище транспортного засобу у якості гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, його дії кваліфіковано правильно, вина особи доведена повністю.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дйшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті з конфіскацію товарів.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 467, 473, 483, 491, 522, 541 МК України, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП України, суд, -
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості товарів – безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок із конфіскацією предметів порушення митних правил, а саме: транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «L200», кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний іноземний номер НОМЕР_5 .
Штраф стягнути на рахунок: (Отримувач: Житомирська митниця, код отримувача (ЄДРПОУ) - 44005610, МФО 899998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р UA028999980355749089801466726, призначення платежу: номер справи про порушення митних правил № 295/5417/26, ОСОБА_1 ).
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушеником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.