Справа № 716/473/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2026     місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: 
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Бортніка А.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до Юрковецької об`єднаної територіальної громади в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:
26.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Павчука С.І., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 16,00 кв.м., житловою площею 09,00 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавиці. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.03.2026 року по цивільній справі відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено підготовче судове засідання.
Відповідач відзив не подав, подав заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України).
У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримав.
За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін та ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави. 
При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради народних депутатів с.Юрківці України вчинено актовий запис №07 від 05.03.2007 року (а.с.7).
За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.1220, 1221 ЦК України).
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Згідно заповіту, посвідченого 30.09.2002 секретарем виконкому Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Українець Д.В. на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що було належати їй на день смерті, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 , і вказаний заповіт є чинний (а.с.13).
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1ст.1269 ЦК України).
У 2004 році у зв`язку із одруженням із ОСОБА_4 позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 05.09.2004 (а.с.14).
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.08.2017 ОСОБА_1 надано додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18.08.2017 року, тобто протягом додаткового строку для прийняття спадщини, спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Малітовської Т.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).
Таким чином, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є такою, що прийняла спадщину.
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі спадкоємці. Які мають право на обов`язкову частку у спадщині, – відсутні.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2026 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що спадкоємицею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно за померлою (а.с.17).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.
Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 11.02.2026 року ФОП ОСОБА_7 , домоволодіння АДРЕСА_2 побудовано в 1990 році. Домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 16,00 кв.м, в тому числі житловою площею 9,90 кв.м; вбиральня літ. «Б», та його вартість складає 121692,00 грн (а.с.9-12).
На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 одна, що підтверджується довідкою №1091 від 2017 року виданою виконкомом Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.8).
Також, згідно довідки №42 виданої виконкомом Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 23.03.2026 та витягу із погосподарської книги №2 запис №0090-3 сторінка 83, ОСОБА_2 була власником домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с.18-22).
Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння АДРЕСА_2 побудоване ОСОБА_2 відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.
Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що спадкодавець ОСОБА_2 була власником домоволодіння АДРЕСА_2 , але за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через органи нотаріату, суд вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємицею ОСОБА_1 права власності на домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 200, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до Юрковецької об`єднаної територіальної громади в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається із житлового будинку літ. «А» загальною площею 16,00 кв.м, в тому числі житловою площею 9,90 кв.м; вбиральня літ. «Б», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя        О.Є. Вайновська