Справа  №359/5276/26
Провадження №2-о/359/172/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,
за участю представника заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , діючої в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , заінтересована особа – Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи,

встановив:

1. Короткий виклад доводів поданої заяви.

1.1. В травні 2026 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області померла ОСОБА_4 , яка є бабусею заявника. Вказаний населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті ОСОБА_4 . Тому ОСОБА_2 , діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , просить встановити факт, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області.

1.2. У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. Представник заінтересованої особи не з`явився у судове засідання та не повідомив про своє ставлення до заяви. Бориспільський ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області КМУ МЮ України у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 травня 2026 року (а.с.23) вбачається, що цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , діючої в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , було розподілено судді Бориспіль-ського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2026 року (а.с.24) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду.

3. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді цивільної справи.

3.1. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

3.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

3.3. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.

3.4. Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Зокрема, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони.

3.6. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

4.1. Встановлено, що ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_4 . Ця обставина підтверд-жується копіями свідоцтв про народження (а.с.10, 12). У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , який був батьком заявника, помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , за правом представлення ОСОБА_3 набуде право на спадкування після смерті його бабусі ОСОБА_4 . Тому заявник є заінтересованою особою в розумінні абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, яка має право ініціювати встановлення факту смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України.

4.2. З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 січня 2026 року (а.с.14) та копії медичного свідоцтва про смерть серії 21 №221300055 від 16 січня 2026 року (а.с.15-16) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла в м. Маріуполь Донецької області. Вказаний населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина об`єктивно перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті ОСОБА_4 .

4.3. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадян-ка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 , діючої в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , заінтересована особа – Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду        Є.О. Борець