ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України
10 червня 2026 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 766/12223/24
Номер провадження: 22-ц/819/901/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.
секретар: Андреєва В.В.
учасники справи:
представник відповідачки – адвокат Саплєва О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  адвоката Саплєвої Олени Василівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Рядчої Т.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
Позивач по справі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Саплєва О.В., звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому, з рахуванням зміни предмету та підстав позову, зазначив, що 24 грудня 2020 року між сторонами укладено шлюб, під час якого, 08.10.2022 року за особисті кошти позивача придбано автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER PRADO, 2020 року випуску, титульним володільцем якого зазначено ОСОБА_3 . Зазначений автомобіль відчужено відповідачкою без згоди позивача та 26.01.2024 придбано інший автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER, 2021 р.в., який також відчужено без згоди позивача. Середня ринкова вартість подібного автомобіля складає 3193675,92 грн. Оскільки, другий автомобіль придбано в день продажу першого автомобіля, який придбано за його особисті кошти, вважає, що йому належить компенсація повної вартості останнього та половина суми, що була додана на купівлю другого автомобіля, а всього 2546339,49 грн
Крім того, відповідачкою 17.07.2024 року знято з особового рахунку позивача грошові кошти у сумі 30000 дол. США, половину від яких він просить стягнути, що по курсу НБУ становить 619200 грн. 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 рокупозовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 2546339,49 грн. та грошові кошти у розмірі 618429,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що перший автомобіль було придбано за особисті кошти позивача, які він мав на своєму рахунку до шлюбу, і ці кошти повинні враховуватися при визначенні компенсації за продаж другого автомобіля, який було придбано після продажу першого та в подальшому відчужено без згоди позивача. Також суд вважав доведеним використання спільних коштів відповідачкою в сумі 30000 доларів США на свої потреби не в інтересах сім`ї та стягнув половину коштів на користь позивача в гривневому еквіваленті.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Саплєва О.В., яка діє від імені відповідачки ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповним дослідженням обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, безпідставно вважав, що перший автомобіль було придбано на особисті кошти позивача, що не відповідає дійсності. Також апелянт зауважує, що 30000 доларів США були зняті відповідачкою під час дії шлюбних відносин, це було зроблено з відома позивача та гроші були використані на потреби сім`ї. Вважає завищеною вартість проданого другого автомобіля.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 24 грудня 2020 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстрований у Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсон Херсонської області, актовий запис №360. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2025 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_3 змінено на дошлюбне ОСОБА_4 .
У період шлюбу, а саме 08.10.2022 року, сторонами придбано транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2020 року випуску, який було відчужено 26.01.2024 року та цього ж дня придбано транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3,51, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску. Право власності на транспортні засоби було зареєстровано за відповідачкою.
Згідно виписок з банківських рахунків банку «Інтеза Санпаоло Албанія» ОСОБА_2 в період з 2018 по 2020 рік на особистому рахунку мав грошові кошти у розмірі 138 941,95 доларів США.
Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях №31/30/07/652-аз/08-2025-678-2025 від 05.06.2025 року в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 05.06.2024 за гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.10.2022 був зареєстрований транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», 2020 р.в., об`єм двигуна 3956 см3, 26.01.2024 вказаний транспортний засіб перереєстровано на іншого власника, та з 26.01.2024 за вказаною громадянкою був зареєстрований транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER», 2021 р.в., об`єм двигуна 3445 см3, 16.07.2024 вказаний транспортний засіб перереєстровано на іншого власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ТСЦ №5152.
За висновком експерта №Вс-27 від 02.07.2025 року судової транспортно-товарознавчої експертизи середня ринкова ціна легкового автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 150 4,01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 2020 року випуску станом на час дослідження складає 1899003,13 грн. (один мільйон вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч три гривні 13 коп.). Середня ринкова ціна легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 3,51, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску станом на час дослідження складає 3193675,92 грн. (три мільйона сто дев`яносто три тисячі шістсот сімдесят п`ять гривен 92 коп.).
Згідно квитанцій про здійснення транзакцій від 17.07.2024 року, з рахунку ОСОБА_2 знято грошові кошти у загальній сумі 30 000 тисяч доларів США двома транзакція у розмірі 10000 доларів США та 20000 доларів США. Отримувачем коштів є ОСОБА_3 .

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення міститься у статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю мін ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Щодо визнання частини майна особистою власністю одного з подружжя та стягнення компенсації за відчуження майна без згоди іншого з подружжя
Як вже було зазначено вище, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.
Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.
Суд першої інстанції вважав доведеною ту обставину, що автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER PRADO, 2020 року випуску було придбано у період шлюбу за особисті кошти ОСОБА_2 , оскільки останній мав на своїх банківських рахунках в період 2018-2020 років 138 941,95 доларів США, а позивачка, за версією суду, не мала доходів як до шлюбу, так і після його укладення.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно мав особисті кошти в 2018-2020 роках на банківських рахунках. Разом з тим, перший автомобіль було придбано у період шлюбу 08.10.2022 року, тобто через значний проміжок часу після укладення шлюбу. Позивачем не надано жодного доказу, що грошові кошти для придбання зазначеного автомобіля були зняті із зазначених ним рахунків. Посилання на ту обставину, що відповідачка не мала особистих доходів не виходить за межі припущень, тоді як спростування презумпції спільного майна подружжя лежить виключно на позивачеві та повинно доводитися належними і допустимими доказами, які відсутні в матеріалах справи.
Колегія суддів, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вважає, що спірний автомобіль було придбано сторонами у період шлюбу, зареєстровано за відповідачкою зі згоди позивача та належав сторонам на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_2 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, не надав належних доказів на підтвердження доводів про те, що на придбання автомобіля були надані тільки його особисті кошти. 
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Таким чином, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно».
Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).
Таким чином, з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.
Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року в справі № 125/2157/19(провадження № 14-40цс21).

В даній справі встановлено, що автомобіль TOYOTA LAND CRUIZER PRADO, 2020 року випуску було продано відповідачкою 26.01.2024 року та цього ж дня нею придбано інший автомобіль - Toyota Land Cruiser 3,51, 2021 року випуску, який відповідачка відчужила 16.07.2024 року без згоди позивача, що є доведеним та не заперечується самою відповідачкою, а тому вона має відшкодувати позивачу 1/2 частину вартості автомобіля.
Визначаючи вартість відчуженого майна на час розгляду справи, колегія суддів приймає за належний висновок експерта №Вс-27 від 02.07.2025 року, яким визначено ринкову вартість легкового транспорту Toyota Land Cruiser 3,51, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, якастановить 3193675,92 грн. 
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на невідповідність вартості автомобіля у зазначеному висновку експерта його реальній вартості, оскільки вони спростовуються експертним висновком та відсутністю будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно дійсної вартості спірного автомобіля. Твердження апелянта про наявність пошкоджень на автомобілі в момент його продажу не підтверджуються доказами. 
З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частини вартості автомобіля Toyota Land Cruiser 3,51 у сумі 1 596 837, 96 грн.

Щодо поділу грошових коштів
У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова КЦС ВС від 27 січня 2021 року у справі № 501/754/17).
У випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, при поділі таких коштів права банківських (фінансових) установ не зачіпаються. Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (постанова КЦС ВС від 17 березня 2023 року у справі № 134/1975/20).
У даній справі встановлено, що в період шлюбу, 17.07.2024 року, з рахунку ОСОБА_2 знято грошові кошти у загальній сумі 30 000 тисяч доларів США двома транзакціями у розмірі 10000 доларів США та 20000 доларів США. Отримувачем коштів є ОСОБА_3 .

Відповідно до положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Під час розгляду цивільної справи №766/12317/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було встановлено та не оспорювалося сторонами, що вони до подання позову в суд в липні 2024 року фактично за рік-півтора припинили шлюбні відносини, разом не проживали.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні грошові кошти відповідачка зняла з рахунку без відома відповідача та не використала їх в інтересах сім`ї, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені. Також судом правильно визначена сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 618 429 грн.
Загальна сума компенсації, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача становитиме 1 596 837, 96 грн. + 618 429 грн. =2 215 266,96 грн.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення суми компенсації при поділі майна подружжя, що підлягає стягненню з відповідачки. 
Щодо судових витрат
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, необхідно відповідно провести і розподіл судових витрат.
На підставіст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 3 165 539, 49 грн., задоволено позов в сумі 2 215 266,96грн., що складає 70 %, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 6813 грн.
Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_1 ,  задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму компенсації та грошових коштів з 3164768,49 грн. до 2 215 266,96грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 6813 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько