ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/8174/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та не зарахуванню до страхового стажу період роботи з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1981 року.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату пенсії, починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1981 року, починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з
урахуванням раніше проведених виплат.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач всупереч наявним записам у трудовій книжці НОМЕР_2 від 10.07.1981 року не врахував до її трудового стажу період роботи в колгоспі "Путь к комунізму з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року. Також вказує на те, що відповідач епри проведенні індексації її пенсії застосував невірний коефіцієнт. 
Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області подало до суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечило та просило у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначено, що документ про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в якій зокрема вносилися відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової діяльності, його виконання. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника, або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарств, в якому набуто стаж. Крім того, відповідач зазначив, що пенсії позивачки застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023) 13559,41 грн. Відтак з 01.03.2025 року основний розмір пенсії позивачки не підлягав індексації на коефіцієнт 1,115, оскільки показник середньої заробітної плати в Україні, з якого обчислено пенсію 13559,41 грн перевищує показник, який застосовується для перерахунку пенсії з 01.03.2025 року (8913,83 грн).
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, а також матеріали пенсійної справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до рішення №072250009803 від 11.09.2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
04.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області зі заявою про перерахунок пенсії за віком, з проханням зарахувати до її страхового стажу періоди роботи у колгоспі "Путь к комунізму" з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1981 року, а також провести індексацію пенсії на коефіцієєнт 1,115 відповідно до Постанови КМУ №209 від 25.02.2025 року.
У відповідь на вказану заяву, Головне управління ПФУ в Закарпатській області надіслало позивачці лист, в якому зокрема вказано, що основний розмір пенсії з 01.03.2025 року не підлягав індексації на коефіцієнт оскільки показник середньої заробітної плати в Україні, з якого обчислено пенсію 13559,41 грн перевищує показник, який застосовується для перерахунку пенсії з 01.03.2025 року (8913,83 грн). Основний розмір пенсії з 01.03.2025 року підвищено на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в Україні. з якої сплачено страхові внески, та який враховується для призначення пенсії у 2024 році - 1,023. Також із вказаного листа вбачається, що до стажу позивачки не враховано період в колгоспі з 16.02.1988 року по 21.12.1998 року, оскільки відсутня довідка про підтвердження колгоспного стажу, відпрацьовану кількість трудоднів та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та фактично відпрацьований час.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Щодо спірних правовідносин, які виникли з приводу не зарахування до страхового стажу періодів роботи у колгоспі "Путь к комунізму" з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1981 року. 
Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.
Згідно з ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Судом досліджено трудову книжку НОМЕР_2 від 10.06.1981, яка належить позивачці та встановлено, що у ній, серед іншого, в межах спірного періоду містяться записи:
16.02.1988 року прийнята в члени колгоспу "Путь к комунізму"
10.12.1991 року колгосп "Путь к комунізму" переймеовано в АТП колхоз "Колос"
26.08.1992 року АТП колхоз "Колос" перейменовано в КСХП Колос".
Так, відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Також, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління.
Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно з пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).
Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №120/2366/21-а, а також від 09.08.2022 у справі № 380/1772/21.
При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, необхідно враховувати, чи виконував член колгоспу встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, якщо такий не виконувався ним без поважних причин, до стажу роботи враховується лише час роботи за фактичною тривалістю, що прямо передбачено частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII.
Водночас, суд зауважує, що з огляду на зміст вищевказаних положень, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено дві форми роботи особи в колгоспі:
- шляхом прийняття в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводився загальними зборами колгоспників за поданням правління;
- за трудовими договорами фахівців та інших працівників, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (тобто без членства в колгоспі).
Таким чином, вимоги про встановлення в колгоспі мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму стосувалися лише членів колгоспу і такі відомості підлягали внесенню до трудових книжок колгоспників.
Однак, суд вказує на те, що позивач як до матеріалів даної справи, так і до заяви про здійснення перерахунку пенсії надав лише трудову книжку НОМЕР_2 , однак не надав трудової книжки колгоспника, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів чи будь-яких інших довідок, які б змогли підтвердити його трудову діяльність як члена колгоспу "Путь к комунізму".
Разом з тим, суд констатує, що до п. 18 Порядку підтвердження наявного стажу оботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Аналізуючи наведене, суд зазначає, що за відсутності трудової книжки колгоспника чи інших довідок господарства, в якому набуто стаж, а також за відсутності показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, відсутні підстави для зарахування позивачці спірного періоду з 16.01.1989 року по 20.11.1994 року та з 21.11.1997 року по 20.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.07.1981 року до її трудового стажу.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що спір у цій частині позовних вимог не підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині проведення індексації з 01.03.2025 року на підставі Постанови КМУ №209 на коефіцієнт 1,115, то суд зазначає наступне.
Предметом спору в цій частині позовних вимог є правомірність дій відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст. 42 Закону № 1058-ІV коефіцієнта збільшення 1,023, а не 1,115.
Спірні правовідносини регулюються Законом № 1058-ІV, Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (далі - Порядок № 124), постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 № 209 (далі - Постанова № 209).
Відповідно до ст. 42 Закону № 1058-ІV зазначено:
"2. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини."
Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209 передбачено, що "1. Установити, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Вказаною Постановою установлено, що з 1 березня 2025 р.: 6) з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення: для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023."
Отже Постановою № 209 передбачено два коефіцієнта збільшення, які підлягають застосуванню при перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст. 42 Закону № 1058-ІV.
Суд звертає увагу, що згідно пп. 6 п.2 Постанови № 209 призначена позивачу пенсія повинна з 01.03.2025 перераховуватися шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення 1,023 у разі, якщо вона не підвищена з 01.03.2025 згідно з пунктом 1 цієї постанови із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,115.
Тобто Постановою № 209 передбачена можливість перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2025 відповідно до ст. 42 Закону № 1058-ІV із застосуванням одного з двох коефіцієнтів збільшення - або 1,115 або 1,023.
Наслідком застосування при перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2025 коефіцієнта збільшення 1,023, а не 1,115 є зменшення розміру заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії і, відповідно, розміру пенсії позивача.
Відповідач не доказав, як то передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України, правомірності своїх спірних дії, які зменшують розмір пенсії позивача.
Таким чином, враховуючи наведене та встановлені обставини справи, суд вважає протиправними дії відповідача щодо проведення позивачу індексації (перерахунку) пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,023 та для захисту прав і інтересів позивача слід зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2025 року індексацію, перерахунок, виплату пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (13559,41 грн), у розмірі 1,115.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.
Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, судовий збір у сумі 1211,20 грн (2422,40/2) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ: 20453063) щодо проведення з 01.03.2025 року індексації пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) України, з якої сплачені страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ: 20453063) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.03.2025 індексацію, перерахунок, виплату пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (13559,41 грн), у розмірі 1,115.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	С.А. Гебеш