Справа № 308/4637/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,
секретаря судового засідання Бєліков К.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
її представника Бухтояров Р.О.,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бухтояров Р.О., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до ОСОБА_2 з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року на утримання дітей. 
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року у справі №308/11569/24 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Даним рішенням суду також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2024 року до досягнення повноліття.
Зазначає, що 21 вересня 2024 року ОСОБА_3 одружилася та змінила прізвище на ОСОБА_6 . Разом з тим, 21 серпня 2024 року малолітній дитині сторін – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено інвалідність з дитинства.
Наголошує, що після розірвання шлюбу відповідачем по справі окрім встановлених аліментів не надається жодна допомога дітям. У зв`язку з обставинами, що змінилися, а саме дитина відповідача набула інвалідність 3 групи, у матері дитини суттєво збільшилися видатки на утримання обох дітей, дітям постійно треба проходити реабілітацію, лікування, отримувати певні медичні препарати за застереженням лікаря.
Окрім аліментів, які відповідач виплачує позивачу, жодної іншої допомоги ним не надається. Відповідач не приймає участь у вихованні дітей, не цікавиться станом здоров`я дітей. Знаючи, що дитина відповідача з особливими потребами відповідачем не вживається будь яких заходів щодо будь-якої допомоги свої дитині.
Зауважує, що вона проживає з дітьми, несе всі без виключення витрати для задоволення потреб дітей, витрати на комунальні послуги, витрати на лікування дітей, оздоровлення дітей, реабілітацію дітей, витрати на утримання житла для дітей та інші види витрат.
Більше того, відповідачем по справі подано позовну заяву до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про поділ майна, згідно якої він просить залишити в своїй власності автомобіль який конче необхідний позивачу для задоволення потреб дітей з особливими потребами.
Враховуючи викладене, просить збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 15 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Не погоджуючись із позовним вимогами, позивачем було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного.
Так, вказує, що позивач неправильно ототожнює аліменти з додатковими витратами на дитину, оскільки витрати, пов`язані з лікуванням, реабілітацією або інвалідністю, за своєю правовою природою можуть бути предметом окремої вимоги за ст. 185 СК України.
Зауважує, що інвалідність дитини була встановлена ще до набрання законної сили попереднім рішенням суду та позивач знала про цю обставину, однак не оскаржила рішення суду від 02 серпня 2024 року в апеляційному порядку.
Наголошує, що він сумлінно сплачує аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно, заборгованість у нього відсутня. Зазначає, що він не має стабільного офіційного доходу, а тому сума 7 000 грн. уже є для нього істотним матеріальним навантаженням, та така здійснюється зокрема за рахунок кредитних коштів.
Зауважує, що позивачка не врахувала державну соціальну допомогу, призначену дитині у зв`язку з інвалідністю, а задоволення позову фактично створить ризик утворення штучної заборгованості, а не забезпечить реальний баланс між інтересами дітей та матеріальними можливостями платника аліментів. 
На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили задоволити у повному обсязі. 
Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та вказав, що вказаний розмір аліментів є явно завищеним.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2013 року, виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.12.2015 року, виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року ухвалено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвати.
Судом також встановлено, що даним рішенням суду ухвалено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 500 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.
Згідно наявних матеріалів справи, позивач 21.09.2024 року зареєструвала інший шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття.
Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
В ході розгляду справи судом встановлено, що з моменту призначення аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року відбулися суттєві зміни в обставинах: малолітній дитині сторін ОСОБА_5 встановлено інвалідність з дитинства (21 серпня 2024 року), що збільшує витрати на її утримання, лікування, реабілітацію та медикаментозне забезпечення. 
Твердження відповідача про неправильне ототожнення аліментів із додатковими витратами на дитину суд відхиляє, що оскільки позовні вимоги не спрямовані на стягнення додаткових витрат на дитину в порядку статті 185 Сімейного кодексу України, а ґрунтуються на положеннях статті 192 СК України, яка передбачає можливість збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.
Щодо посилання відповідача на те, що інвалідність дитини була встановлена до ухвалення попереднього рішення суду та не була оскаржена позивачем суд зазначає, що сам факт неоскарження попереднього судового рішення не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом про зміну розміру аліментів. Стаття 192 СК України прямо передбачає право сторони звернутися до суду з вимогою про збільшення аліментів за наявності відповідних підстав незалежно від того, чи оскаржувалося попереднє рішення.
Суд приймає до уваги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що дитина є особою з інвалідністю з дитинства та батько дитини в позасудовому порядку не бажає добровільно нести додаткові витрати на дитину, доказів зворотного суду не надано.
Оцінюючи матеріальне становище відповідача суд враховує його доводи про відсутність стабільного офіційного доходу та сплату аліментів частково за рахунок кредитних коштів, однак вважає, що ці обставини не можуть бути підставою для відмови у збільшенні розміру аліментів, оскільки батьки зобов`язані забезпечити дитині рівень життя, достатній для її розвитку та відновлення здоров`я, незалежно від власного матеріального становища. Держава не може бути єдиним гарантом утримання дитини з інвалідністю, цей обов`язок однаковою мірою лежить на обох батьках, така допомога є формою соціальної підтримки з боку держави та не підміняє обов`язок батьків щодо утримання дитини.
Більше того, відсутність офіційного працевлаштування сама по собі не звільняє батька від обов`язку брати участь в утриманні власної дитини у розмірі, достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували його повну неспроможність сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, натомість можливі труднощі відповідача щодо виконання майбутнього рішення не можуть бути підставою для обмеження права дитини на належне матеріальне забезпечення.
У зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі по 10 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
В іншій частині позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 15 000 грн. на кожну дитину суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такий розмір не відповідає встановленому балансу між потребами дітей та матеріальними можливостями платника.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
За таких обставин, новий розмір аліментів підлягає до стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів – задовольнити частково. 
Змінити розмір стягуваних аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331.2 (одну тисячу триста тридцять одну грн. двадцять коп.) гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 10.06.2026.

Реквізити сторін:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_4 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_5 .

Суддя Т.Р. Деметрадзе