ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 м.Дніпро Справа №904/7302/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Демчини Т.Ю.
секретар судового засідання: Гетьманенко С.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Мельник К.О.
від відповідача: Борисенко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 (суддя Ярошенко В.І., повний текст рішення складено 02.04.2026) та на додаткове рішення від 04.05.2026 (повний текст додаткового рішення складено 07.05.2026) у справі №904/7302/25
за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба»
про стягнення заборгованості у розмірі 18480,50 грн
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба»
до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі»
про скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі – АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», ДТЕК) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» (далі – ТОВ «АСС») про стягнення заборгованості у розмірі 18480,50 грн, з яких: основний борг за необліковану електричну енергію у розмірі 18018,64 грн, 3% річних у розмірі 208,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 253,04 грн.
Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем п. 7 п. 8.4.2 ПРРEE, що полягає у самовільному підключенні струмоприймачів та електропроводки, без наявності відповідних договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, до електричної мережі, що не є власністю АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку, що підтверджується актом про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025, на підставі якого позивачем здійснено розрахунок вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 18018,64 грн, яка спожита відповідачем з порушенням ПРРEE. У зв`язку із тим, що відповідач за період з 05.08.2025 по 23.12.2025 належним чином не виконав зобов`язання в частині своєчасної оплати вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 18 018,64 грн, позивачем нараховані: 3% річних в розмірі 208,82 грн та інфляційні в розмірі 253,04 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою, згідно якої просило скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, яке оформлене протоколом №6-26 від 24.06.2025, прийняте на підставі акта про порушення від 09.05.2025 №Дн008973.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 складений представниками позивача з істотним та очевидним порушенням вимог пункту 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Представник ТОВ «АСС», якого ДТЕК вважає споживачем електричної енергії, не був присутнім під час складання акту про порушення, а Сачко Сергій Вікторович є особою, яка не має відношення до ТОВ «АСС». Жодної заявки на відключення ТОВ «АСС» видано не було, а про складання акта про порушення підприємство дізналося після отримання відповідного повідомлення від ДТЕК. 
Відповідач вказує на те, що для покладення на ТОВ «АСС» відповідальності за порушення, склад якого наведений у акті про порушення, ТОВ «АСС» повинно мати статус споживача електричної енергії. Однак, відповідач не є споживачем електричної енергії за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31, також він не є ані власником, ані балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж у будинку 31 по просп. Олександра Поля у м. Дніпро, тому позивач не вправі складати акт про порушення відносно нього. 
Відповідач наполягає на тому, що з боку ТОВ «АСС» відсутній факт самовільного підключення, тоді як наявна протиправна бездіяльності оператора системи розподілу. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що до набуття ТОВ «АСС» статусу управителя житлового будинку №31 по проспекту Олександра Поля в місті Дніпрі, за вказаною адресою здійснювався розподіл електричної енергії, тобто зазначений будинок та місця загального користування були підключені до електричної мережі. В даному випадку в порушення вимог законодавства ДТЕК не здійснило відключення електроустановок (об`єкта) після припинення дії договору з попереднім користувачем. ТОВ «АСС» не виконувалось жодних операцій комутації в місцях контактних з`єднань з метою подачі напруги на електроустановку, і, відповідно, не здійснювало «самовільного підключення», що виключає його відповідальність за підпунктом 7 пункту 8.4.2. ПРРЕЕ.
Представник товариства наголошує на тому, що самим оператором системи розподілу в акті про порушення зафіксовано відсутність приладу обліку, то і порушення «схеми обліку» в даному випадку є технічно та юридично неможливим, адже неможливо порушити схему обліку, якщо облік як такий є відсутнім. Зазначене свідчить про неправильну кваліфікацію порушення з боку комісії ДТЕК та, як наслідок, про неправомірність застосування формули нарахування вартості необлікованої електричної енергії, передбаченої саме для випадків порушення схеми обліку, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення комісії.
Відповідачем надано заяву свідка ОСОБА_1 , згідно зі змістом якої він підписав акт про порушення виключно через погрози відключення світла в будинку. Доступу працівникам ДТЕК до електроустановок ОСОБА_1 не надавав, оскільки вони знаходяться у місці вільного доступу і загального користування. Суть документа, який підписав ОСОБА_1 , йому не роз`яснили, у перевірці він участі не брав та згоди на обробку його персональних даних не надавав. Таким чином, акт про порушення не відповідає вимогам пункту 8.2.5 ПРРЕЕ та не є належним доказом наявності порушень. Відповідач вказує, що умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №25– 0004031 від 01.09.2018 не передбачено оплату послуг з електропостачання місць загального користування. Враховуючи відсутність волевиявлення мешканців будинку на фінансування витрат ТОВ «АСС» на придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування та відсутність джерела такого фінансування, управитель будинку не мав ані повноважень, ані фінансової можливості здійснювати закупівлю такої електроенергії та не може нести відповідальність за можливі порушення в цій частині. Оскільки у ТОВ «АСС» не набуло титулу власника мереж, будь-які санкції за «самовільне підключення» до цих мереж до нього застосовані бути не можуть.
Окремо, позивач за зустрічним позовом акцентує увагу на тому, що ДТЕК не надав жодних доказів (фотофіксації моменту підключення, свідчень тощо), які б вказували на те, що саме представники ТОВ «АСС» здійснили фізичне приєднання до мережі. Посилання ДТЕК на фото та відео, зроблені під час складання акту, підтверджують лише наявність дротів, але жодним чином не спростовують того факту, що це з`єднання існувало до початку діяльності ТОВ «АСС» у цьому будинку.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 первісний позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача вартість необлікованої електроенергії у розмірі 18018,64 грн, 3% річних у розмірі 208,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 253,04 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В задоволенні зустрічного позову рішенням суду відмовлено в повному обсязі.
Приймаючи оскаржуване рішення в частині задоволення первісних позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 підписаний двома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії та представником споживача Сачко С.В., а тому вважається дійсним в силу норми п. 8.2.5 ПРРЕЕ, засвідчує обставини, які зафіксовані в ньому та, відповідно, є підставою для донарахування обсягу спожитої електричної енергії відповідачу. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виснував про те, що відповідач, як управитель відповідного будинку, є відповідальним за технічний стан, обслуговування, ремонт внутрішньобудинкових електричних мереж будинку за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31 та є відповідальним за придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування та правомірне користування електроенергією в місцях загального користування, тому саме нього покладений обов`язок з укладання договорів про надання послуги з постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна вищезазначеного багатоквартирного будинку, а також інших договорів, необхідних для надання відповідної послуги, та обов`язок із забезпечення виконання умов цих договорів.
Твердження відповідача щодо невідповідності акта про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 нормам п.8.2.5 ПРРЕЕ були відхилені судом як неспроможні, оскільки вказаний акт було складено за відсутності представника споживача, але за участі допускаючої особи.
Посилання відповідача на ті обставини, що споживання електричної енергії у місцях загального користування у будинку 31 по просп. Олександра Поля у м. Дніпро є наслідком невиконання ДТЕК імперативних вимог КСР щодо фізичного відключення попереднього споживача після припинення договору з ним також були відхилені судом, враховуючи наявність в матеріалах справи листа №3/150 від 29.01.2020, згідно з яким КП «Жилсервіс» ДМР, попередній користувач, просив позивача припинити дію договору № 1507/29-1 про надання послуг з розподілу електричної енергії у зв`язку з припиненням діяльності підприємства з 01.03.2020, в тому числі, за адресою: проспект Олександра Поля, 31, що свідчить про припинення дії попереднього договору на розподіл електричної енергії з подальшим відключенням користувача.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про розподіл судових витрат задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді у розмірі 7000 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
При ухваленні вказаного додаткового рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/7302/25 є завищеним, тому обґрунтованими визнані судом витрати в розмірі 7000 грн. Решту витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн суд розподілив та поклав на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних вимог відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов - задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права.
Апелянт вказує, що суд не надав оцінку факту відсутності самовільного підключення з боку ТОВ «АСС» та протиправної бездіяльності оператора системи розподілу. Згідно доводів скаржника жодного втручання у систему розподілу та жодних операцій комутації ТОВ «АСС» не здійснювало. Навпаки, дана ситуація стала можливою через порушення самим ДТЕК положень законодавства. Так, зібраними у справі доказами підтверджується, що до 01.03.2020 розподіл електричної енергії за відповідною адресою здійснювався ДТЕК на підставі договору з попереднім управителем – КП «Жилсервіс-2» ДМР . Натомість, будь-які обставини, які б свідчили про те, що ДТЕК було здійснено фактичне від`єднання електроустановок попереднього користувача зі складанням визначених законодавством документів за участю попереднього користувача (зокрема, відповідного акту та пломбування), а також, що ТОВ «АСС» були здійснені дії із самовільного підключення до мережі після такого від`єднання, в складеному ДТЕК Акті про порушення не наведені. Таким чином, продовження розподілу електричної енергії за адресою м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 31, на думку апелянта, є виключно наслідком невиконання ДТЕК імперативних вимог Кодексу систем розподілу щодо фізичного відключення попереднього споживача після припинення договору з ним.
Крім того, скаржник наполягав на тому, що судом також не було досліджено умови договору управління та безпідставно ототожнено статус управителя зі статусом споживача і балансоутримувача електричних мереж. Згідно представлених скаржником доводів останній не є ані власником, ані балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж у розумінні пункту 2.2.5. ПРРЕЕ. Окрім того, ТОВ «АСС» не є і не може вважатися споживачем у спірних правовідносинах, оскільки споживання електричної енергії внутрішньодворовим освітленням здійснюється в інтересах та на користь безпосередньо співвласників багатоквартирного будинку, які і є фактичними користувачами даної послуги. Оскільки ТОВ «АСС» не закуповує електроенергію для власних потреб, а відповідна послуга виключена з ціни договору за рішенням співвласників, товариство не підпадає під визначення «споживача» у розумінні ПРРЕЕ. Таким чином, обов`язок з оплати енергії, спожитої для освітлення місць загального користування, не може бути покладений на управителя, який не є фактичним отримувачем та замовником цієї послуги.
Також, апелянт зауважив про те, судом при ухваленні оскаржуваного рішення залишено поза увагою підписання Акта про порушення неуповноваженою особою та недотримання процедури його складання. В обґрунтування вказаної позиції скаржник послався на те, що представник ТОВ «АСС», якого ДТЕК в даному випадку вважає споживачем електричної енергії, не був присутнім під час складання Акта про порушення, а Сачко Сергій Вікторович є особою, яка не має жодного відношення до ТОВ «АСС».
Окремо скаржник акцентував увагу на тому, що в спірному акті зафіксовано відсутність приладу обліку, що, на думку ТОВ «АСС», автоматично доводить неможливість дотримання процедури складання акта, визначеної п. 8.2.5 ПРРЕЕ. Підсумовуючи, апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 є належним та допустимим доказом, а виконання позивачем розрахунку обсягу необлікованої спожитої електричної енергії на підставі цього акта є правомірним. 
В обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 ТОВ «АСС» зазначає, що стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн є неспівмірним із ціною позову, що суперечить принципам розумності та пропорційності. З урахуванням наведеного, скаржник просить апеляційний суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ТОВ «Аварійна сервісна служба» на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за результатами розгляду справи в суді першої інстанції, до 4000,00 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
08.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026, у якому останній заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
В обґрунтування поданих заперечень представник товариства зазначив про те, що за адресою м.Дніпро, просп. Олександра Поля, 31, станом на дату складання Акта про порушення, місця загального користування були підключені до електричної мережі за відсутності чинних договорів на розподіл та постачання електричної енергії та за відсутності належним чином улаштованого вузла обліку, а тому відповідач за зустрічним позовом вправі був кваліфікувати таке підключення, як самовільне, скласти Акт про порушення відносно позивача, як управителя багатоквартиного будинку, та здійснити донарахування обсягів та вартості необлікованої електричної енергії.
Твердження відповідача стосовно того, що підключення місць загального користування у житловому будинку за адресою м. Дніпро, пр. О. Поля, 31 було здійснено начебто ще до того, як відповідач став управителем даного будинку, на думку товариства, жодним чином не спростовують факту самовільності підключення місць загального користування за адресою м. Дніпро, пр. О. Поля, 31 станом на момент складання Акта про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025.
Також, позивач наголосив на тому, що укладення відповідачем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком без встановлення у ньому обов`язку управителя забезпечувати електропостачання до місць загального користування, не звільняє останнього від виконання такого обов`язку, адже він покладений на нього нормами чинного законодавства про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Підсумовуючи представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» підкреслив, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні ТОВ «АСС» норм матеріального права, що виключає можливість задоволення поданої апеляційної скарги.

29.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026, у якому останній заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
У поданому відзиві представник товариства заявив про безпідставність тверджень апелянта стосовно невідповідності витрат на професійну правничу допомогу ціні позову, оскільки ціна позову не визначає розмір таких витрат, а є лише одним із критеріїв оцінки їх співмірності, який застосовується судом у сукупності з іншими обставинами.
В контексті наведеного, позивач зауважив про те, що адвокатом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» під час розгляду цієї справи було підготовлено ряд процесуальних документів та прийнято безпосередню участь в судових засідання. Окремо, представник товариства підкреслив і те, що вказана справа №904/7302/25, незважаючи на невелику ціну позову, має неабияке значення для АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», адже впливає на велику кількість аналогічних правовідносин та формує підхід до кваліфікації такого порушення ПРРЕЕ, як самовільне підключення з порушенням схеми обліку, та застосування відповідних норм ПРРЕЕ.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2026 для розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Демчини Т.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.06.2026 о 14:30 год.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 для розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Демчини Т.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25; об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 до спільного провадження.

27.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшло клопотання про витребування доказів, за змістом якого останній просить апеляційний суд витребувати від АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» наступну інформацію та належним чином засвідчені копії документів:
- інформацію щодо того, чи укладалися у період з моменту введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку №31 по проспекту Олександра Поля (раніше – Кірова) у місті Дніпрі до 01 вересня 2018 року будь-які договори про постачання електричної енергії, про надання послуг з розподілу або про користування електричною енергією для забезпечення потреб освітлення місць загального користування за вказаною адресою (із зазначенням виду кожного договору, його сторін та періоду дії), та належним чином засвідчені копії таких договорів з усіма додатками та додатковими угодами;
- докази здійснення АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» технічних заходів щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок останньої особи, з якою у АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» або його правопопередником до 01 вересня 2018 року був укладений договір про постачання електричної енергії та/ або про надання послуг з розподілу та/або про користування електричною енергією для забезпечення потреб освітлення місць загального користування за адресою: місто Дніпро, проспект Олександра Поля (раніше – Кірова), будинок 31.
В обґрунтування поданого клопотання скаржник послався на те, що однією з підстав апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції є не надання судом оцінки факту відсутності самовільного підключення з боку ТОВ «АСС» та протиправної бездіяльності оператора системи розподілу. Так, у зустрічній позовній заяві та під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ТОВ «АСС» неодноразово наголошувалось, що наявність напруги на об`єкті за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля (раніше – Кірова) буд. 31 (літ. А-2, літ. Б-1), є не наслідком самовільного підключення з боку ТОВ «АСС», а результатом бездіяльності ДТЕК, який не здійснив від`єднання електроустановок попереднього споживача/балансоутримувача.
Отже, на думку скаржника, для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема підтвердження факту невиконання оператором системи розподілу дій щодо відключення попереднього споживача, наявна об`єктивна необхідність у витребуванні доказів, які б фіксували стан електроустановок на момент укладення ТОВ «АСС» договору надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком №31 по проспекту Олександра Поля в місті Дніпрі (01 вересня 2018 року).
З матеріалів справи вбачається, що питання витребування певних доказів від позивача вже поставало перед судом першої інстанції. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 було відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «АСС» про витребування доказів.
Розглянувши подане скаржником клопотання апеляційний суд також не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Частиною першою статті 81 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Тобто, суд витребовує не будь-які докази, а лише ті, що прямо стосуються предмета позову.
Колегія суддів зазначає про те, що в матеріалах справи наявний лист №3/150 від 29.01.2020 згідно з яким КП «Жилсервіс» ДМР, попередній користувач, просить позивача припинити дію договору №1507/29-1 про надання послуг з розподілу електричної енергії у зв`язку з припиненням діяльності підприємства з 01.03.2020, в тому числі, за адресою: проспект Олександра Поля, 31.
Відповідно до п. 4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.
В силу наведених вище законодавчих приписів дія договору попереднього користувача про надання послуг з розподілу електричної енергії є припиненою.
Натомість, предметом доказування у цій справі є факт наявності / відсутності самовільного підключення відповідача до електричної мережі за відсутності чинних договорів розподіл/передачу, постачання електричної енергії, а також за відсутності належним чином улаштованого вузла обліку. 
Позивач наполягає на тому, що саме ТОВ «АСС» з моменту набуття статусу управителя будинку за адресою м.Дніпро, просп. Олександра Поля, 31 набув певний обсяг обов`язків, зокрема щодо: забезпечення належного утримання та технічного забезпечення внутрішньобудинкових мереж; усунення порушень ПРРЕЕ, наявних в житловому будинку, переданому йому в управління; придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування на законних підставах шляхом укладення договорів на розподіл та постачання електричної енергії до місць загального користування та належного улаштування вузла обліку у вказаному будинку. 
Отже, суду необхідно надати оцінку статусу відповідача та дослідити обсяг покладених або не покладених на нього в силу цього статусу обов`язків.
Відтак, на думку апеляційного суду, інформація та докази, які просить витребувати відповідач, не є необхідними для вирішення даної справи, відповідачем не доведено і не обґрунтовано, що докази, які він просить витребувати, встановлюють наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування і мають значення для вирішення цієї господарської справи, враховуючи зміст заявлених вимог.
За таких обставин, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про витребування доказів.

В засідання суду 16.06.2026 з`явився представник скаржника, представник позивача за первісним позовом брав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції. 
У судовому засіданні 16.06.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, згідно листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/12-2652 від 28.05.2025 відповідач є управителем житлового будинку на підставі договору №25-004031 про надання послуг з управління багатократним будинком, укладеного між ТОВ «АСС» (управитель) та співвласниками будинку №31 по проспекту Олександра Поля у місті Дніпро (співвласники) в особі Сачко С.В.
Згідно з п.1.1 договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу на умовах цього договору та у відповідності з чинним законодавством України. Послуга полягає у забезпеченні управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до п. 3.3.10 договору, управитель зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг мешканцям об`єкта в установленому законодавством порядку, здійснювати контроль за своєчасним наданням зазначених послуг відповідної якості, проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі.
Згідно з додатком №1 до договору №25-004031 від 01.09.2018, управителем надаються послуги з управління багатоквартирним будинком – технічне обслуговування внутрішньобудинкових електромереж; електропостачання місць загального користування. 
В силу наведеного, позивач наполягає на тому, що ТОВ «АСС», як управитель будинку за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31 є відповідальним за технічний стан, обслуговування, ремонт внутрішньобудинкових електричних мереж та є відповідальним за правомірне користування електроенергією в місцях загального користування.
09.05.2025 представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» здійснено перевірку ТОВ «АСС» щодо дотримання вимог ПРРЕЕ у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31. 
В ході перевірки у будинку 31 по просп. Олександра Поля у м. Дніпро представниками позивача за первісним позовом виявлено порушення підпункту 7 п. 8.4.2. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки, без наявності відповідних договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, до електричної мережі, що не є власністю АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано алюмінієвим дротом 2АПВ 2,5 мм2 Т 1 від ввідних ізоляторів на фасаді житлового будинку просп. О. Поля, 31. 
З приводу виявленого порушення представниками позивача, за участі особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, а саме – Сачко С.В. (паспортні дані якого зазначені в акті), був складений акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025, який підписано без зауважень. 
15.05.2025 на адресу відповідача направлений лист №22695/1001 від 15.05.2025 із запрошенням на засідання комісії по розгляду акта про порушення на 24.06.2025 о 14:30 за адресою вул. Князя Ярослава Мудрого, 40, каб. 58. Докази направлення листа наявні в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем. 
24.06.2025 відбулося засідання комісії по розгляду акта про порушення, на яке не з`явився уповноважений представник ТОВ «АСС».
На підставі акта про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 комісією постачальника прийнято протокольне рішення (протокол №6-26 від 24.06.2025) про здійснення нарахування необлікованої електричної енергії за період з 09.05.2024 по 09.05.2025 у відповідності до пункту 8.4 та за формулою 4 Методики визначення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, затвердженої постановою НКРЕ №312 від 14.03.2018, зі змінами та доповненнями, внесеними постановами НКРЕКП від 21.12.2018 №2002, від 18.07.2019 №1525.
За розрахунком комісії обсяг необлікованої електричної енергії, спожитої відповідачем за первісним позовом складає 1 734, 48 кВт*г, а її вартість становить 18018,64 грн.
Копію протоколу № 6-26 від 24.06.2025, розрахунку по акта про порушення, рахунок від 24.06.2024 направлено на адресу ТОВ «АСС» 25.06.2025 разом із листом №29028/1001 від 25.06.2025 та отримані відповідачем 03.07.2025, що підтверджується трекінгом поштового відправлення №0601163065375. 
Враховуючи встановлені пунктом 8.2.7 ПРРЕЕ порядок та строки оплати розрахункових документів за необліковану електричну енергію, відповідач мав оплатити рахунок по акту про порушення не пізніше 04.08.2025.
Відповідач у встановлений чинним законодавством строк вартості необлікованої електроенергії згідно з рахунком не оплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ТОВ «АСС» заборгованості з необлікованої електроенергії на суму 18018, 64 грн.
У зв`язку із тим, що відповідач за період з 05.08.2025 по 23.12.2025 належним чином не виконав зобов`язання в частині своєчасної оплати вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 18018,64 грн, позивачем також нараховані та заявлені до стягнення: 3% річних в розмірі 208,82 грн та інфляційні в розмірі 253,04 грн.
В свою чергу, ТОВ «АСС» звернулось до суду із зустрічним позовом, оскільки вважає, що дії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та складені ним документи суперечать вимогам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси товариства. Рішення комісії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з розгляду акта про порушення є безпідставним, оскільки ґрунтуються на акті №Дн 008973 від 09.05.2025, складеному з порушеннями ПРРЕЕ, не підтверджується фактичними обставинами та не відповідає приписам законодавства. Тому, на думку ТОВ «АСС», рішення позивача, викладене у зазначеному протоколі, підлягає визнанню незаконними та скасуванню в судовому порядку.
За наслідками розгляду справи Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення про задоволення заявлених первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1-4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та/або відзиві на неї. При цьому апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, ключовим доводом апеляційної скарги є твердження відповідача про те, що ТОВ «АСС» не є споживачем електричної енергії, не є власником або балансоутримувачем внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирного будинку, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за порушення ПРРЕЕ. 
Крім того, скаржник акцентував увагу на тому, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ТОВ «АСС» виконує функції управителя виключно в межах, визначених законодавством та умовами укладених договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Його діяльність полягає у забезпеченні належного утримання спільного майна будинку та створенні умов для проживання співвласників, втім вона не охоплює майнові дії, пов`язані із забезпеченням багатоквартирного будинку електричною енергією.
Колегія суддів оцінює зазначені доводи критично.
Як вже було встановлено апеляційним судом, апелянт є управителем будинку за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31.
Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Аналогічне визначення управителя багатоквартирного будинку наведено і в Законі України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг (п. 6 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Також постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018 затверджено «Правила надання послуги з управління багатоквартирним будинком» (далі - Правила №712).
Ці Правила визначають порядок надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (далі - договір управління), укладеного відповідно до Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги» (п. 1 Правил №712).
Управитель не пізніше ніж протягом 20 днів з моменту набрання чинності договором управління здійснює огляд технічного стану багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, про що складає відповідний акт. Уповноважена особа співвласників, а у випадку підписання договору уповноваженою особою органу місцевого самоврядування - представники відповідного органу місцевого самоврядування можуть брати участь в такому огляді. Копія відповідного акта передається уповноваженій особі співвласників (п. 4 Правил №712).
Протягом строку, визначеного договором управління, уповноважена особа співвласників чи попередній управитель передають управителю наявну технічну документацію на будинок згідно з переліком, визначеним Мінрозвитку, а також технічну документацію на прибудинкову земельну ділянку (п. 5 Правил №712).
Відповідно до п. 9 Правил №712 послуга з управління включає:
- забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, згідно з відомостями про таку земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
- інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
Управитель укладає з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, а також інші договори, необхідні для надання послуги (п. 13 Правил №712).
За змістом п. 43 Правил №712 управитель зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов такого договору та контроль якості цих послуг.
З викладеного вбачається, що послуга з управління, яка надається управителем багатоквартирного будинку, включає в себе, серед іншого, купівлю електричної енергії управителем для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Також відповідно до норм чинного законодавства України управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку.
Відтак, вищенаведені законодавчі положення в сукупності дозволяють дійти висновку, що статус управителя багатоквартирного будинку не може розглядатися ізольовано лише як статус особи, яка адмініструє будинок без будь-яких обов`язків у сфері забезпечення функціонування спільного майна. Управитель, діючи у сфері надання послуги з управління багатоквартирним будинком, забезпечує належне утримання спільного майна будинку, до якого належать, зокрема, внутрішньобудинкові системи та обладнання, що забезпечують функціонування місць загального користування.
Тому, сам по собі довід апелянта про те, що власниками спільного майна є співвласники багатоквартирного будинку, не спростовує висновку суду про наявність у управителя обов`язку організовувати та забезпечувати належне функціонування такого майна, у тому числі шляхом врегулювання відносин щодо електропостачання місць загального користування.
При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що співвласники багатоквартирного будинку є власниками спільного майна такого будинку. Водночас предметом спору у цій справі не є питання належності права власності на внутрішньобудинкові мережі чи інше спільне майно, а питання правомірності рішення комісії позивача, прийнятого за результатами розгляду акта про порушення, складеного щодо особи, яка фактично виконує функції управителя та організовує забезпечення електропостачання місць загального користування.
Отже, посилання апелянта на те, що співвласники багатоквартирних будинків є власниками спільного майна, саме по собі не спростовує висновку суду першої інстанції про те, що саме ТОВ «АСС», як управитель багатоквартирного будинку, є відповідальним за правомірне придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування та правомірне користування електроенергією в місцях загального користування. Саме на ТОВ «АСС» нормами чинного законодавства покладений обов`язок з укладання договорів про надання послуги з постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна вищезазначеного багатоквартирного будинку, а також інших договорів, необхідних для надання відповідної послуги, та обов`язок із забезпечення виконання умов цих договорів.
Таким чином, оскільки сторонами не було представлено доказів укладання договорів про надання послуги з розподілу та постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку по просп. Олександра Поля, 31, то позивачем при виявленні порушення ПРРЕЕ правомірно складено спірний акт про порушення відносно ТОВ «АСС», як управителя зазначеного будинку, та здійснено відповідні донарахування.

Щодо доводів скаржника стосовного невиконання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» імперативних вимог Кодексу систем розподілу щодо фізичного відключення попереднього споживача після припинення договору з ним, що мало наслідком продовження розподілу електричної енергії за адресою м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 31.
Як вже було раніше встановлено судом, в матеріалах справи наявний лист №3/150 від 29.01.2020 згідно з яким КП «Жилсервіс» ДМР, попередній користувач, просить позивача припинити дію договору №1507/29-1 про надання послуг з розподілу електричної енергії у зв`язку з припиненням діяльності підприємства з 01.03.2020, в тому числі, за адресою: проспект Олександра Поля, 31.
За змістом п. 6.18 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, які були чинними до 14 березня 2018 року, постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією.
Відповідно до п. 4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.
В силу наведених вище законодавчих приписів договорів попереднього користувача про надання послуг з розподілу електричної енергії є припиненим.
Натомість, апеляційним судом вище було надано розгорнутий аналіз чинних законодавчих положень в силу яких саме відповідач є відповідальним за правомірне придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку та є відповідальним за правомірне споживання електричної енергії в місцях загального користування. 
Однак, як обґрунтовано встановив суд першої інстанції, відповідач у період з моменту набуття статусу управителя будинку, не забезпечив правомірне освітлення місць загального користування у спірному будинку та фактично проігнорував зобов`язання, покладені на нього нормами законодавства про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Відтак, колегія суддів висновує про те, що не здійснення фізичного від`єднання позивачем електроустановок попереднього споживача після припинення договірних відносин з ним, жодним чином не спростовує факту несанкціонованого, самовільного підключення відповідача до електричної мережі місць загального користування за відсутності укладених договорів на розподіл та постачання електричної енергії, без погодженого з відповідачем підключення електроустановок та електропроводки до електричної мережі, без наявності проектних рішень та договорів на відповідне підключення, а також не змінює кваліфікацію виявленого порушення.

Щодо посилань скаржника на підписання спірного акта про порушення неуповноваженою особою та недотримання процедури його складання. 
Відповідно до абз. 1 п. 8.2.5. ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.
Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (абз. 13 п. 8.2.5. ПРРЕЕ).
З аналізу п. 8.2.5 ПРРЕЕ вбачається, що акт про порушення ПРРЕЕ може бути складений або в присутності безпосередньо самого споживача, або його представника, або в присутності іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки.
Так, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було встановлено, що акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 складений за участі представників позивача та особи, що допустила представників позивача на об`єкт для проведення перевірки – Сачко С.В., який є уповноваженою особою співвласників будинку №31 по проспекту Олександра Поля у місті Дніпро відповідно до преамбули договору №25-004031 про надання послуг з управління багатократним будинком від 01.09.2018. 
Відтак, Сачко С.В. дійсно не є представником ТОВ «АСС», натомість в спірних правовідносинах виступає в якості допускаючої особи. Вказане відповідає вимогам п.8.2.5 ПРРЕЕ щодо складання та підписання акта про порушення. Заперечні доводи скаржника проти вказаних висновків суду першої інстанції, на думку колегій суддів, є маніпулятивними, хибними та такими, що свідчать про помилкове тлумачення апелянтом сутнісного навантаження чинних законодавчих положень.
Так само неспроможною є і позиція апелянта щодо неврахування місцевим господарським судом долученої до матеріалів справи заяви свідка, оскільки в силу приписів ч. 2 ст. 87 ГПК України обставини, які підтверджують факт допуску особою представників ДТЕК до об`єкта перевірки, участі особи у проведенні перевірки та при виявленні порушень ПРРЕЕ, а також ознайомлення особи зі змістом та сутністю акта про порушення не можуть підтверджуватись показаннями свідка, так як встановлюються відповідно до даних акта про порушення.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд наголошує на тому, що акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 був складений уповноваженими представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за участі особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, а саме Сачко С.В.
Будь-яких зауважень чи заперечень, зокрема з приводу допуску Сачко С.В. представників ДТЕК до об`єкта перевірки, участі Сачко С.В. у проведенні перевірки та при виявленні порушень ПРРЕЕ, а також ознайомлення Сачко С.В. зі змістом та сутністю акта про порушення, тощо акт про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025 не містить.
Розділ «Зауваження до складеного акту» спірного акту не містить жодних зауважень чи заперечень, в тому числі зі сторони допускаючої особи. 
Враховуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що надана відповідачем заява свідка ОСОБА_1 не є належним доказом, який спроможний спростувати правомірність складання позивачем акта про порушення №Дн 008973 від 09.05.2025.
Жодних інших належних та допустимих доказів апелянтом на підтвердження факту не відповідності спірного акта вимогам чинного законодавства апеляційному суду представлено не було. 
Описані в апеляційній скарзі «дефекти» вказаного акта є такими, що не відповідають дійсності, суперечать приписам ПРРЕЕ та розцінюються судом апеляційної інстанції, як намагання скаржника уникнути відповідальності за допущене ним порушення. 
На думку апеляційного суду, в оскаржуваному рішенні першої інстанції місцевий суд достатньо повно та ґрунтовно оцінив доводи і заперечення сторін. Натомість, покладені в основу апеляційної скарги доводи апелянта фактично дублюють його позицію викладену у зустрічній позовній заяві, та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Підсумовуючи, колегія суддів висновує про те, що суд першої інстанції, дотримуючись норм матеріального та процесуального права, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, постановляючи рішення від про задоволення первісних вимог АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Аварійна сервісна служба».

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 колегія суддів зазначає таке.
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулось до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач просить суд стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу за первісним позовом на підставі договору №624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 про надання правничої допомоги (далі - договір), укладеним між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (далі - виконавець), за умовами п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту відповідно до умов цього Договору платну професійну правничу допомогу, визначену у пункті 1.2 цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти правничу допомогу та оплатити її у порядку та у строки, погоджені сторонами у цьому договорі.
Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість правничої допомоги, розмір додаткових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, відображаються сторонами в звітах про надання правничої допомоги (пункт 1.4 договору).
Документом, що підтверджує повноваження на представництво клієнта у справі, є довіреність, видана клієнтом на представника адвокатського об`єднання (адвоката), або ордер, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України (пункт 1.5 договору). 
Адвокатське об`єднання звітує за результатами виконання доручення клієнта і надання правничої допомоги, надаючи на погодження клієнту звіт про надання правничої допомоги (пункт 3.1 договору).
Звіт складається та підписується адвокатським об`єднанням за результатом надання правничої допомоги, але в будь-якому випадку не пізніше першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому було надано правничу допомогу та/або припинено її надання та/або змінено умови надання правничої допомоги (пункт 3.2 договору).
Звіт має містити детальний опис наданої правничої допомоги та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатським об`єднанням на надання правничої допомоги, вартість наданої правничої допомоги (пункт 3.3 договору).
Звіт в день його складання направляється адвокатським об`єднанням клієнту (пункт 3.4. договору). 
Клієнт зобов`язаний протягом 1 робочого дня з моменту отримання звіту погодити надану адвокатським об`єднанням правничу допомогу за цим договором шляхом підписання отриманого звіту або направити мотивовану відмову від погодження наданої правничої допомоги за відповідним звітом з переліком виявлених недоліків і строком їх усунення (пунктом 3.5 договору).
Звіт про надання правничої допомоги може бути оформлений сторонами у вигляді електронного документу з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису повноважного представника сторони (пункт 3.6. договору).
Накладання КЕП, обмін первинними документами, зазначеними в п. 3.1 цієї додаткової угоди, здійснюється сторонами за допомогою комп`ютерної програми Вчасно/M.E.Doc “Мій електронний документ” (пунктом 3.11 договору).
Відправлення, доставка, отримання, підписання або здійснення інших дій з Первинними документами підтверджується за допомогою програми (пункт 3.12 договору).
Електронні документи, підписані за допомогою КЕП за правовим статусом прирівнюються до документів у письмовій формі, оформлених та підписаних належним чином (пункт 3.13. договору).
Сторона гарантує, що будь-яка особа, яка підписала документ шляхом проставлення КЕП та відправила його від імені сторони за допомогою програми або сервісу для електронного підписання є уповноваженим представником цієї сторони (пункт 3.16. договору).
Договір про надання правничої допомоги №624-ДнЕМ-РП від 01.01.2026 підписаний повноважними представниками сторін за допомогою цифрового електронного підпису . 
На підтвердження факту та обсягів наданих адвокатським об`єднанням наданий звіт про надання правничої допомоги № 8/904/7302/25-ДнЕМ від 31.03.2026 за договором про надання правничої допомоги №624-ДНЕМ-РП від 01.01.2026, відповідно до умов якого надані послуги: 
- підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву по справі №904/7302/25 (витрачено 3 год), адвокат, що надає правничу допомогу - Мельник К.О.;
- підготовка заперечень на відповідь на відзив по справі №904/7302/25 (витрачено 2 год), адвокат, що надає правничу допомогу - Мельник К.О.;
- підготовка заперечень на клопотання ТОВ «АСС» від 17.02.2026 про витребування доказів по справі №904/7302/25 (витрачено 1 год), адвокат, що надає правничу допомогу - Мельник К.О.; 
- підготовка заперечень на клопотання ТОВ «АСС» від 27.03.2026 про витребування доказів по справі №904/7302/25 (витрачено 1 год), адвокат, що надає правничу допомогу - Мельник К.О.;
- участь у судових засіданнях по справі №904/7302/25: 17.02.2026, 03.03.2026, 31.03.2026 (витрачено загалом 1 год 58 хв.), адвокат, що надає правничу допомогу - Мельник К.О.
Загальний розмір винагороди адвокатського об`єднання за надану правничу допомогу на підставі цього звіту про надання правничої допомоги становить 10000 грн, в тому числі ПДВ 20% - 1666,66 грн. 
Оплата правничої допомоги розраховується і виплачується адвокатському об`єднанню в порядку і строки, передбачені договором
Звіт про надання правничої допомоги №8/904/7302/25-ДнЕМ від 31.03.2026 підписаний повноважними представниками сторін за допомогою цифрового електронного підпису. 
Частиною 4-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем за первісним позовом на професійну правничу допомогу, врахувавши заперечення відповідача за первісним позовом та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; предметом позову та значенням справи для сторони, враховуючи кількість виготовлених під час розгляду справи представниками позивача за первісним позовом документів та їх зміст, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/7302/25 є завищеним. 
З огляду на зазначене, місцевий господарський суд визнав обґрунтованим суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, які і стягнув з ТОВ «АСС». Решту витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн суд першої інстанції поклав на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».
Ключовим доводом поданої апеляційної скарги є посилання скаржника на те, що стягнутий оскаржуваним додатковим рішенням суду розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову.
Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта про неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу загальному розміру позовних вимог, оскільки відповідні обставини не нівелюють обсяг правової допомоги, який фактично був наданий адвокатом позивача за первісним позовом у справі №904/7302/25, що розглядалась за правилами загального позовного провадження в умовах заявленого зустрічного позову.
Зменшення вказаної суми витрат ще на 3000 грн, тобто до 4000 грн, як того просить відповідач, на думку апеляційного суду, призведе до порушення загальних засад господарського судочинства, зокрема принципу пропорційності та вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя судові рішення повинні у достатній мірі містити мотиви, на яких вони ґрунтуються. Водночас пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може тлумачитися як такий, що вимагає від суду надання детальної відповіді на кожен аргумент сторін.
Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини у справі «Проніна проти України», відповідно до якої обсяг мотивування судового рішення може бути різним залежно від характеру рішення та конкретних обставин справи, а питання достатності мотивування оцінюється з урахуванням особливостей кожної окремої справи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25, колегія суддів виходить з того, що скаржнику надано відповідь на всі істотні питання, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо наявності в останнього правового статусу управителя багатоквартирного будинку, що в силу чинних законодавчих вимог робить його відповідальним за придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування та правомірне користування електроенергією в місцях загального користування.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що акт №Дн 008973 від 09.05.2025, складено відносно належного порушника та у відповідності до вимог ПРРЕЕ.
Апеляційний суд встановив, що доводи апелянта фактично зводяться до незгоди останнього з правовою оцінкою суду та переоцінки досліджених судом доказів, однак не спростовують висновку місцевого господарського суду про правомірність рішення комісії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», оформленого Протоколом №33 від 09.09.2025 та прийнятого на підставі акта про порушення від 09.05.2025 №Дн 008973.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2026, колегія суддів виходить з того, що скаржнику надано відповідь на всі істотні питання, пов`язані з підтвердженням, реальністю, необхідністю та співмірністю витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що покладення на відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн є співмірним зі складністю даної справи, обсягом матеріалів, необхідністю аналізу спеціального законодавства у сфері електроенергетики, підготовкою процесуальних документів та представництвом інтересів позивача за первісним позовом у суді першої інстанції.
Натомість представлені апелянтом доводи щодо неспівмірності витрат є переважно оціночними та не підтверджені належними доказами, які б свідчили про очевидну надмірність або необґрунтованість присудженої судом до стягнення суми.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 та додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25, колегія суддів встановила, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, підтверджених належними і допустимими доказами, з наданням оцінки всім істотним доводам учасників справи.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням меж перегляду справи в апеляційному порядку, визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» задоволенню не підлягають, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 підлягають залишенню без змін.

Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» та залишення оскаржуваних судових рішень без змін, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянта та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 у справі №904/7302/25 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аварійна сервісна служба» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2026 у справі №904/7302/25 залишити без змін.

Справу №904/7302/25 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 17.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя  Т.Ю. Демчина