ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"19" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1455/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження 
справу № 914/1455/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» (65048, м. Одеса, вул. Велика Артнаутська, буд. 61, офіс 7, код ЄДРПОУ 45840713);
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДМАКС" (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 41, кв. 21, код ЄДРПОУ 33657023);
про стягнення 1 626 386,86 грн,
ВСТАНОВИВ:

20.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДМАКС", в якій просить суд стягнути з відповідача, із урахуванням клопотання про виправлення арифметичних помилок (вх.№14389/26 від 27.04.2026) 1 626 386,86 грн. заборгованості, у тому числі: 1 369 250 грн. - основної заборгованості, 66 571,66 грн. - 3 % річних, 190 565,20 грн. - інфляційних витрат, а також суму судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №04/2025-3 від 28.04.2025 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/1455/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.
13.05.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №16570/26), відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог та в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що всупереч п.2.2 договору позивачем було поставлено ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" продукцію, а саме: сіль неналежної якості, без сертифікату якості товару, з огляду на що між керівниками позивача та відповідача була досягнута усна домовленість, що розрахунок за некондиційний товар без сертифікатів якості буде здійснюватись без попередньої оплати, а виключно після фактичної реалізації відповідачем такого товару в роздрібній мережі. При цьому, відповідач наголошує, що на час подання позову фактична реалізація товару не відбулась. 
19.05.2026 до суду від позивача надійшли: клопотання про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив (вх. №17286/26) та відповідь на відзив (вх. №17365/26), відповідно до якої позивач зазначає, що зауваження відповідача щодо наявності усних домовленостей стосовно відстрочки платежу за поставлену продукцію є беззмістовними та не заслуговують на увагу, оскільки, увесь поставлений товар за договором був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень, заперечень та рекламацій, що свідчить, на його думку, про належне виконання ним, як продавцем своїх зобов`язань за договором. Також позивач вказує, що на весь поставлений на адресу відповідача товар надавалися сертифікати якості, оформлені виробником у встановленому порядку, при цьому, жодних зауважень стосовно невідповідності продукції по якості, з боку покупця не надходило, ні в письмовому, ні в усному порядку.
25.05.2026 до суду від позивача надійшло клопотання (вх. №18093/26), згідно якого останній просив суд залишити без розгляду клопотання ТОВ «РІСАЛЬТЕ» про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив (вх.№17286/26 від 19.05.2026), - яке задоволено ухвалою суду від 25.05.2026.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
28.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДМАКС" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №04/2025-3, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар – сіль (харчова, технічна, таблетка солі) згідно рахунків – фактур (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором. 
Кількість товару, що поставляється за цим договором, зазначається в замовленнях, рахунках та видаткових накладних до цього товару (п.2.1 договору).
Якість товару повинна відповідати діючим в Україні нормам, стандартам та супроводжуватись необхідними документами, які підтверджують його якість (п.2.2 договору).
Кількість та якість поставленого товару перевіряється покупцем в момент отримання товару (п.2.3 договору).
Продавець несе відповідальність за якість поставленого ним товару і гарантує його якість в цілому, включаючи складові частини та комплектуючі (п.2.4 договору).
Відповідно до п.2.5 договору, покупець в момент приймання-передачі товару на складі продавця зобов`язується оглянути товар на предмет відсутності дефектів.
В разі невідповідності товару по якості, номенклатурі продавець зобов`язується замінити його на товар належної якості згідно видатковій накладній (п.2.6 договору).
Згідно п.3.1 договору, продавець зобов`язався передати покупцю товар в кількості, якості та номенклатурі відповідно до рахунків-фактур до даного договору та видаткових накладних.
Приймання-передача товару відбувається на складі, що знаходиться за адресою: с. Малодолинське, м. Одеса. Транспортні витрати по вивезенню товару покупець несе самостійно (п.3.2 договору).
Відповідно до п. 3.4 договору, факт приймання-передачі товару засвідчується підписаною сторонами видатковою накладною.
Вартість товару вказується у рахунках до даного договору та видаткових накладних (п.4.1 договору).
Згідно п. 4.4 договору, розрахунок за товар здійснюється по передоплаті. Можливо здійснення розрахунку за товар з відстрочкою платежів в окремих випадках. Строки і розмір відстрочених платежів встановлюються за згодою та домовленістю між сторонами.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 року або до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна зі сторін не повідомить про розірвання договору за 30 днів до закінчення терміну дії, то даний Договір вважається пролонгованим. 
На виконання умов договору №04/2025-3 від 28.04.2025 позивачем в період з 01.05.2025 по 13.06.2025 було поставлено ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" товар, а саме: сіль харчову, на загальну суму 10 673 250 грн. При цьому, відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 9 304 000 грн. Решта заборгованості в сумі 1 369 250 грн залишилась несплаченою. 
З метою досудового врегулювання спору, 09.03.2026 позивачем на адресу ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" було направлено лист №09/03-2 від 09.03.2026, з вимогою про термінову сплату заборгованості за отриманий товар – сіль харчову, згідно договору купівлі продажу №04/2025-3 від 28.04.2025 в сумі 1 369 250 грн. Зазначений лист залишився без відповіді, а заборгованість несплаченою. 
З огляду на зазначене, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» і звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДМАКС" 1 369 250 грн. – суми основної заборгованості, 66 571,66 грн. - 3 % річних та 190 565,20 грн. - інфляційних витрат.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено матеріалами справи, 28.04.2025 між ТОВ «РІСАЛЬТЕ» (Продавець) та ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №04/2025-3, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар – сіль (харчова, технічна, таблетка солі) згідно рахунків – фактур (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором. 
За своєю юридичною природою договір №04/2025-3 від 28.04.2025 є договором поставки.
Згідно з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно п.2.1 договору, кількість товару, що поставляється за цим договором, зазначається в замовленнях, рахунках та видаткових накладних до цього товару.
Відповідно до п. 3.4 договору, факт приймання-передачі товару засвідчується підписаною сторонами видатковою накладною.
Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору №04/2025-3 від 28.04.2025 позивачем в період з 01.05.2025 по 13.06.2025 було поставлено ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" товар на загальну суму 10 673 250 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с 7-12) а саме:
- № 4 від 01.05.2025 («сіль харчова, помел №1, по 25 кг в біг бегах») на суму 4 880 625 грн;
- №5 від 01.05.2025 («сіль харчова big bag») на суму 434 625 грн;
- №7 від 26.05.2025 («сіль харчова, помел №1, по 25 кг в біг бегах») на суму 2 280 000 грн;
- №9 від 03.06.2025 («сіль харчова, помел №1, по 25 кг в біг бегах») на суму 798 000 грн;
- №14 від 09.06.2025 («сіль харчова, помел №1, по 25 кг в біг бегах») на суму 1 140 000 грн;
- №15 від 13.06.2025 («сіль харчова, помел №1, по 25 кг в біг бегах») на суму 1 140 000 грн.
За умовами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно п. 4.4 договору, сторони погодили, що розрахунок за товар здійснюється по передоплаті. Можливо здійснення розрахунку за товар з відстрочкою платежів в окремих випадках. Строки і розмір відстрочених платежів встановлюються за згодою та домовленістю між сторонами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
При цьому, як встановлено судом, відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 9 304 000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку:
- АТ «Перший Український міжнародний банк» (а.с. 38), а саме: 20.06.2025 в сумі 50 000 грн; 20.06.2025 в сумі 320 000 грн; 20.06.2025 в сумі 150 000 грн; 20.06.2025 в сумі 250 000 грн; 26.06.2025 в сумі 700 000 грн; 27.06.2025 в сумі 700 000 грн; 27.06.2025 в сумі 1 400 000 грн; 30.06.2025 в сумі 400 000 грн; 04.07.2025 в сумі 400 000 грн; 04.07.2025 в сумі 25 000 грн; 08.07.2025 в сумі 600 000 грн; 09.07.2025 в сумі 1 000 000 грн; 17.07.2025 в сумі 260 000 грн; 21.07.2025 в сумі 520 000 грн; 22.07.2025 в сумі 449 000 грн;
-АТ КБ «Приватбанк» (а.с 39 - 40), а саме: 20.05.2025 в сумі 930 000 грн; 02.06.2025 в сумі 250 000 грн; 03.06.2025 в сумі 250 000 грн; 03.06.2025 в сумі 250 000 грн; 03.06.2025 в сумі 250 000 грн; 03.06.2025 в сумі 150 000 грн.
Решта заборгованості у сумі 1 369 250 грн. (10 673 250 грн. – 9 304 000 грн.) залишилась не сплаченою.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Водночас, відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечується факт отримання від позивача товару на суму 10 673 250 грн за спірними видатковими накладними, а також факт того, що сума несплаченого товару за вищенаведеними видатковими накладними становить 1 369 250 грн. 
Між тим, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що всупереч п.2.2 договору, позивачем було поставлено ТОВ "ТЕХНОБУДМАКС" продукцію - сіль неналежної якості, без сертифікату якості товару, з огляду на що між керівниками позивача та відповідача була досягнута усна домовленість, що розрахунок за некондиційний товар без сертифікатів якості буде здійснюватись без попередньої оплати, а виключно після фактичної реалізації відповідачем такого товару в роздрібній мережі.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо погодження між сторонами, як то встановлено у п.4.4 договору купівлі-продажу №04/2025-3 від 28.04.2025 здійснення розрахунку за товар з відстрочкою платежів, суд доходить висновку, що у відповідача виник обов`язок щодо оплати отриманого товару за видатковими накладними: №4 від 01.05.2025, №5 від 01.05.2025, №7 від 26.05.2025, №9 від 03.06.2025, №14 від 09.06.2025, №15 від 13.06.2025, згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, а саме після його прийняття.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження доводів відповідача про поставку позивачем товару – «Сіль харчова» неналежної якості за спірними видатковими накладними. Експертного висновку згідно ст. 101 ГПК України, щодо поставки позивачем товару неналежної якості, відповідачем до матеріалів справи не надано. Клопотання про призначення судової експертизи відповідачем також заявлено не було.
Натомість, позивачем - на спростування доводів відповідача - додано до матеріалів справи - сертифікати аналізу продукції (а.с. 56-60).
Таким чином, наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем за поставлений товар в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 369 250 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 66 571,66 грн (за період з 02.05.2025 по 20.04.2026) суд встановив його помилковість, з огляду на допущення методологічних помилок при здійсненні розрахунку, а саме: неправильно визначені періоди та бази нарахування, у зв`язку з чим, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснено власний розрахунок, відповідно до якого сума 3% річних складає 64 282,22 грн., а саме:
Видаткова накладна  	Сума заборгованості (грн)	Період нарахування 	Сума 3% річних (грн)	
№4 від 01.05.2025	4 880 625	02.05.2025-19.05.2025	7 220,65	
 	3 950 625	20.05.2025-01.06.2025	4 221,22	
 	3 700 625	02.06.2025 – 02.06.2025	304,16	
 	2 800 625	03.06.2025-03.06.2025	230,19	
 	2 030 625	04.06.2025-10.06.2025	2 670,41	
 	1 330 625	20.06.2025-25.06.2025	656,20	
 	630 625	26.06.2025-26.06.2025	51,83	
№5 від 01.05.2025	434 625	02.05.2025-26.06.2025	2 000,47	
№7 від 26.05.2025	1 945 250	28.05.2025-29.06.2025	5 276,16	
 	1 545 250	30.06.2025-03.07.2025	508,03	
 	1 120 250	04.07.2025-07.07.2025	368,30	
 	520 250	08.07.2025-08.07.2025	42,76	
№9 від 03.06.2025	798 000	04.06.2025-08.07.2025	2 295,62	
 	318 250	08.07.2025-16.07.2025	235,42	
 	58 250	17.07.2025-20.07.2025	19,15	
№14 від 09.06.2025	1 140 000	10.06.2025-20.07.2025	3 841,64	
 	678 250	21.07.2025-20.04.2026	15 274,56	
№15 від 13.06.2025	1 140 000	14.06.2025-21.07.2025	3 560,55	
 	691 000	20.07.2025-20.04.2026	15 504,90	
 	 	Всього: 64 282,22 грн	
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 64 282,22 грн.
Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних витрат в розмірі 190 565,20 грн (за загальний період з травня 2025 по березень 2026) також встановив його помилковість, з огляду на наявність методологічних помилок, у зв`язку з чим, судом, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360", самостійно здійснено власний розрахунок, відповідно до якого загальна сума інфляційних витрат складає 194 251,30 грн

Видаткова накладна  	Сума заборгованості (грн)	Період нарахування 	Сума інфляційних  втрат (грн)	
№4 від 01.05.2025	4 880 625	02.05.2025-19.05.2025	63 448,12	
 	3 950 625	20.05.2025-01.06.2025	-	
 	3 700 625	02.06.2025 – 02.06.2025	-	
 	2 800 625	03.06.2025-03.06.2025	-	
 	2 030 625	04.06.2025-10.06.2025	16 245	
 	1 330 625	20.06.2025-25.06.2025	-	
 	630 625	26.06.2025-26.06.2025	-	
№5 від 01.05.2025	434 625	02.05.2025-26.06.2025	9 172,33	
№7 від 26.05.2025	1 945 250	28.05.2025-29.06.2025	15 562	
 	1 545 250	30.06.2025-03.07.2025	-	
 	1 120 250	04.07.2025-07.07.2025	-	
 	520 250	08.07.2025-08.07.2025	-	
№9 від 03.06.2025	798 000	04.06.2025-08.07.2025	6 384	
 	318 250	08.07.2025-16.07.2025	-	
 	58 250	17.07.2025-20.07.2025	-	
№14 від 09.06.2025	1 140 000	10.06.2025-20.07.2025	6 821,76	
 	678 250	21.07.2025-20.04.2026	34 566,77	
№15 від 13.06.2025	1 140 000	14.06.2025-21.07.2025	6 821,76	
 	691 000	20.07.2025-20.04.2026	35 229,56	
 	 	Всього; 194 251,30грн	
Разом з тим, враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право належить виключно позивачу, суд, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 190 565,20 грн.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача на користь позивача 1 369 250 грн. - основної заборгованості, 64 282,22 грн. - 3 % річних, 190 565,20 грн. - інфляційних витрат.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до положень статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Послуги. Загальні положення цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
З огляду на предмет договору про надання правової допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.
Судом встановлено, що 03.03.2026 між ТОВ «Рісальте» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Консул», в особі керуючого партнера Сонько Валерія (Виконавець) було укладено договір про надання правничої допомоги №03/03-02, відповідно до п.1 якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу по підготовці матеріалів, представництву та захисту інтересів клієнта в Господарському суді Одеської області по справі за позовом до ТОВ «ТЕХНОБУДМАКС» про стягнення боргу у сумі 1 369 250,00 грн.
Згідно п.3 договору, вартість послуг за цим договором визначається розрахунком ціни договору згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною договору та становить 63 700 грн.
Оплата послуг Виконавця за цим договором здійснюється передплатою шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п.4 договору).
Цей договір складено у двох примірниках – по одному для кожної із сторін, мають однакову юридичну силу і набирають чинності з дати її підписання сторонами, яка зазначена у верхньому правому куті цієї сторінки договору.
Відповідно до додатку №1 до договору укладеної між ТОВ «Рісальте» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Консул» (Виконавець) сторони погодили розрахунок вартості послуг правничої допомоги, а саме: 
1) Вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а саме: вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики даної категорії спорів, інформування клієнта про можливі варіанти вирішення спору, підготовка та направлення листа-вимоги, - кількість часу: 2 години;вартість однієї години: 4900,00 грн.; загальна вартість послуги: 9 800 грн.;
2) підготовка документів, а саме підготовка та подання процесуальних документів до суду (позовної заяви, відповіді на відзив, інших процесуальних документів); кількість часу: 10 годин; вартість однієї години: 4 900 грн; загальна вартість послуги: 49 000 грн.;
3) участь у судових засіданнях та інформування Клієнта про ведення справи; кількість часу: 1 година; вартість однієї години: 4900 грн; загальна вартість послуги: 4900 грн.
Загальна вартість правничої допомоги за цим додатком становить 63 700 грн.
Згідно п.1 додатку №1 до договору, розрахунок вартості правничої допомоги складено з урахуванням: складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для сторони, у тому числі впливу вирішення справи на репутацію сторони.
Представництво інтересів ТОВ «Рісальте» в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Сонько В.В., що підтверджується наявним в матеріалах справи ордером серії ВТ №1054898 від 09.03.2026.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Рісальте» було сплачено Адвокатському об`єднанню «Консул» грошові кошти у сумі 63 700 грн, згідно платіжної інструкції №48 від 05.03.2026.
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту отримання правової допомоги та факту оплати послуг.
Водночас, проаналізувавши зміст наданих послуг правової допомоги зазначених у додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №03/03-02 від 03.03.2026, суд вважає безпідставним включенням до його переліку послуг з правової допомоги адвоката, а саме: участь у судових засіданнях та інформування клієнта про ведення справи; кількість часу: 1 година; вартість однієї години: 4 900 грн; загальна вартість послуги: 4900 грн., оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Разом з тим, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/16322/18.
Для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі № 914/1945/19, від 23.11.2021 у справі № 873/126/21.
Отже, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Проаналізувавши зміст наданих послуг правової допомоги зазначених у додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №03/03-02 від 03.03.2026, господарський суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є не співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та складністю справи.
Так, щодо наведених у додатку №1 до договору послуг із підготовки документів, а саме підготовка та подання процесуальних документів до суду (позовної заяви, відповіді на відзив, інших процесуальних документів); кількість часу: 10 годин; вартість однієї години: 4 900 грн; загальна вартість послуги: 49 000 грн.
Суд враховує, що стягнення заборгованості за договором поставки, є досить типовою та не складною категорією спорів. Підготовка у даній справи заяв по суті справи: позовної заяви та відповіді на відзив об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою.
Поряд з наведеним, господарським судом також враховується і приватноправовий характер спору у цій справі, який не викликав публічного резонансу з боку органів державної/місцевої влади або засобів масової інформації (тобто відсутність проявів публічного інтересу до справи).
Таким чином, зважаючи на характер та рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, приватноправовий характер спору, а також враховуючи малозначність цієї справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України суд, виходячи з критеріїв реальності, пропорційності та розумності витрат, вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, з огляду на часткове задоволення позову, з урахуванням п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 985 грн.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДМАКС" (65048, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 41, кв. 21, код ЄДРПОУ 33657023) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІСАЛЬТЕ» (65048, м. Одеса, вул. Велика Артнаутська, буд. 61, офіс 7, код ЄДРПОУ 45840713) 1 369 250 (один мільйон триста шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн. - основної заборгованості, 64 282 (шістдесят чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 22 коп. - 3 % річних, 190 565 (сто дев`яносто тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 20 коп. - інфляційних витрат, 19 489 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 16 коп – витрат по сплаті судового збору та 9 985 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) – витрат на професійну правничу допомогу. 
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко