Справа № 509/5871/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
судді Козирського Є.С.,
секретаря Лепешенкової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди та за об`єднаним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року адвокат Масловський Ігор Миколайович в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернувся до суду із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОвідійСтройсервіс» (далі - ТОВ «ОвідійСтройсервіс»), ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, у якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти в сумі 300 000 гривень моральної шкоди, кожному обґрунтовуючи вимоги тим, що загиблий ОСОБА_4 був їх батьком. Позивач, ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.09.1992 року серія НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб від 10.10.2015 року серія НОМЕР_2 . Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином померлого  ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.12.2001 року серія НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 за фахом був електриком та надавав послуги фізичним та юридичним особам з монтажу, ремонту та технічного обслуговування електричних систем, обладнання, тощо. 11 вересня 2020 року та 14 вересня 2020 року директор ТОВ «ОвідійСтройсервіс» Осадціва Валентина Іванівна домовлялась із ОСОБА_4 для виконання робіт з ремонту пульту управління вантажопідйомного козлового крану, який розміщений на території відповідача – ТОВ «ОвідійСтройсервіс». 13 вересня 2020 року ОСОБА_4 здійснив закупівлю необхідних частин пульту управління вантажопідйомного козлового крану. 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 піднявся на вантажопідйомний козловий кран за відсутністю будь-яких страхувальних засобів чи пристроїв, здійснив ремонт електродвигуна пульту управління вантажопідйомного козлового крана та провів обстеження електричної системи, зокрема перевірив справжність та цілісність електричних дротів. Під час перевірки справності пульту управління крану та запуску системи крану, він почав рухатись, в результаті чого ОСОБА_4 впав з висоти. Внаслідок падіння ОСОБА_4 отримав численні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. У зв`язку зі смертю батька позивачам була завдана моральна шкода, яку кожен з позивачів оцінив у 300 000 (триста тисяч) грн.
17 січня 2021 року адвокат Деменчук Дмитро Анатолійович в інтересах відповідача, ОСОБА_2 , надав суду відзив на позовну заяву, у якій проти позову заперечував та просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що директор підприємства ОСОБА_2 ніяких угод на ремонт вантажопідйомного козлового крану, який знаходився на території підприємства з ОСОБА_4 не підписувала. 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 за своєї ініціативою прибув до підприємства та вирішив провести якісь дії з краном для чого взяв спеціальне спорудження (пояс). На час події ОСОБА_4 був енергетиком ІV групи і неодноразово навчався з техніки безпеки, в трудових відносинах з ТОВ «ОвідійСтройсервіс» не перебував. Вантажопідйомний козловий кран, який знаходиться на території підприємства не є власністю підприємства, не перебував на балансі підприємства та залишився на території ще з часі СРСР. Подія, яка сталася 14 вересня 2020 року трапилась внаслідок грубої необережності ОСОБА_4 .. Отже, підстав для задоволення позову немає.
10 лютого 2021 року адвокат Адабаш Світлана Аксентіївна надала суду відзив на позовні заяви, у якому проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_4 в трудових відносинах з ТОВ «ОвідійСтройсервіс» не перебував, а був працівником Овідіопольського районного споживчого товариства, тому стаття 237-1 КЗпП України до цих правовідносин не застосовується, що стосується застосування статей 1167, 1168 ЦК України, то вони не можуть бути підставою для стягнення з ТОВ «Овідійстройсервіс» грошових коштів, оскільки 14 вересня 2020 року подія сталася не в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а в результаті умисної грубої необережності ОСОБА_4 , що відповідно до положень ч. 5 статті 1187 ЦК України виключає відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки. Документально причини такої необережності (умисної чи випадкової) встановлені не були, про що свідчить Лікарське свідоцтво про смерть №378 від 15.09.2020, в якому зазначено, що намір падіння з висоти не визначений, обставини, при яких відбулася травма, не відомі. Докази, якими позивачка обґрунтовує свої витрати є неналежними, недостатніми та недопустимими. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то сума на яку розраховує позивачка в розмірі 300 000 грн та необґрунтована належними доказами, тому задоволенню не підлягає. 
Ухвалою суду від 1 грудня 2021 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , а 17 січня 2022 року ухвалою суду (суддя Гандзій Д.М.) позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були об`єднані в одне провадження під номером 509/5871/21. 
13 вересня 2022 року суддя Гандзій Д.М. закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду на жовтень 2022 року. Під час розгляду справи виникла потреба у витребуванні матеріалів кримінального провадження № 12020160380001322. У зв`язку з тим, що суд витребував ці матеріали за власною ініціативою на стадії судового розгляду, представник відповідачів заявив відвід судді Гандзій Д.М. через сумніви у неупередженості. Заяву про відвід було задоволено.
Після перерозподілу справа перебувала у провадженні судді Кириченка П.Л., 
09 квітня 2025 року судді Кириченка П.Л., відмовив у задоволенні заяви про свій відвід. 01 серпня 2025 року суддя Кириченко П.Л. своєю ухвалою вдруге витребував матеріали кримінального провадження за клопотанням представника позивачів.
25 грудня 2025 року через відсторонення судді Кириченка П.Л. справу було передано судді Кочко В.К.. Проте 24 лютого 2026 року суддя Кочко В.К. заявив самовідвід, оскільки раніше він розглядав аналогічну справу за позовом вдови загиблого ( ОСОБА_6 ) і вже висловив свою правову позицію щодо цих фактів.
На підставі повторного розподілу від 24 лютого 2026 року справу прийняв до провадження суддя Козирський Є.С.. Справу було вирішено розглядати спочатку за правилами загального позовного провадження.
14 травня 2026 року ухвалою судді Козирського Є.С. підготовче провадження було повторно закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
28 травня 2026 року представник відповідача ТОВ «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС» адвокат Адабаш С.А. подала заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позицію, викладену у раніше поданому відзиві. 
Відповідач ОСОБА_2 , а також її представник - адвокат Дем?янчук С.А. в судове засідання не з?явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
28 травня 2026 року представник позивачів адвокат Масловський І.М. подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити повністю.
28 травня 2026 року позивач ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити повністю.
Згідно ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Так, відповідач - ОСОБА_2 та його представник – адвокат Деменчук Д.А. мали достатньо часу, в разі необхідності та достатньої зацікавленості в розгляді справи, в повній мірі реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї правової позиції по справі.
Судом також враховується, що адвокат Адабаш С.А. приймала участь в судових засіданнях суду, де надавала пояснення щодо суті справи.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату судового засідання учасників справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №12020160380001322 від 15 вересня 2020 року за фактом смерті ОСОБА_4 , та перевіривши доводи, наведені у позовних заявах та відзивах на них дійшов висновку, що позовні заяви підлягають задоволенню частково за таких підстав. 
Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.
За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид, умисний злочин).
Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «ОвідійСтройсервіс» забрався на вантажопідйомний кран, якій перебував на території підприємства для ремонту електродвигуна пульту управління вантажопідйомного козлового крану та впав з крану. Після падіння ОСОБА_4 отримав пошкодження не сумісні з життям та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в лікарні смт. Овідіополь.
Відповідно до висновку експерта №378 від 12.10.2020 смерть ОСОБА_4 настала від отриманої політравми.
15 вересня 2020 року слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області інформація щодо загибелі ОСОБА_4 була внесена в ЄРДР за №12020160380001322 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
21 вересня 2020 року слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №12020160380001322 від 15 вересня 2020 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю події кримінального правопорушення.
Постанова слідчого від 21 вересня 2020 року потерпілими не оскаржувалась, та є чинною.
У постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15 (провадження №61-37654св18) зазначено, що володілець джерела підвищеної небезпеки, на якого законом покладений обов?язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили, доводить, що потерпілий передбачав, бажав чи свідомо допускав настання дії зі смертельним наслідком.
Виходячи з норм чинного законодавства, для стягнення моральної та матеріальної шкоди, як завдана джерелом підвищеної небезпеки обов`язково необхідно встановити: належність цього джерела підвищеної небезпеки, чи є майнова та моральна шкода наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, і вина фізичної особи встановлена – вироком суду, постановою, які набрали законної сили, виходячи з положень частини 2 статті 1167 ЦПК України необхідно встановити причинний зв`язок між діями особи яка завдала шкоду та ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, що є ОБОВ`ЯЗКОВОЮ вимогою для відшкодування моральної шкоди, для стягнення майнової шкоди необхідно встановити протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв?язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом – шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
На час події, тобто 14 вересня 2020 року, директором ТОВ «ОвідійСтройсервіс» була відповідачка ОСОБА_2 .. З 27 квітня 2021 року ОСОБА_2 не є керівником підприємства.
ОСОБА_2 не надавала та не підписувала з ОСОБА_4 будь-яких угод щодо ремонту козлового крану.
На час події ОСОБА_4 був енергетиком IV групи і неодноразово навчався з техніки безпеки. Крім того, на 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Овідіопольським районним споживчим товариством.
14 вересня 2020 року ОСОБА_4 піднявся на вантажопідйомний козловий кран за відсутністю будь-яких страхувальних засобів чи пристроїв, здійснив ремонт електродвигуна пульту управління вантажопідйомного козлового крана та провів обстеження електричної системи, зокрема перевірив справжність та цілісність електричних дротів. Під час перевірки справності пульту управління крану та запуску системи крану, він почав рухатись, в результаті чого ОСОБА_4 впав з висоти. Внаслідок падіння ОСОБА_4 отримав численні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
Судом встановлено, що причиною загибелі ОСОБА_4 стали травми, внаслідок падіння з висоти вантажопідйомного козлового крану, який за своїми характеристиками є джерелом підвищеної небезпеки, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої дітям загиблого – ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
З урахуванням наведених положень законодавства суд доходить висновку про наявність підстав для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, яка пов`язана з глибокими емоційними переживаннями та моральними стражданнями через передчасну смерть батька, порушення укладу їх життя. Факт загибелі ОСОБА_4 є безумовним свідченням спричинення позивачам глибоких моральних страждань.
Разом з тим, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).
Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються у випадках завдання шкоди майну, а також ушкодженням здоров`я фізичній особі. Підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, наприклад перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дій, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.02.2024 у справі № 272/579/22, від 17.04.2024 по справі № 552/7011/22.
Матеріалами кримінального провадження №12020160380001322 від 15 вересня 2020 року за фактом смерті ОСОБА_4 , зокрема, показаннями свідка ОСОБА_2 , доведено, що внаслідок домовленості директора ТОВ «ОвідійСтройсервіс» ОСОБА_2 з ОСОБА_4 на виконання робіт з ремонту пульту управління вантажопідйомного козлового крану, який розміщений на території ТОВ «ОвідійСтройсервіс», останній 14 вересня 2020 року піднявся на вантажопідйомний козловий кран та під час перевірки справності пульту управління крану та запуску системи крану, він почався рухатись, в результаті чого ОСОБА_4 впав з висоти. Внаслідок падіння ОСОБА_4 отримав численні тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
Володільцем джерела підвищеної небезпеки - вантажопідйомного козлового крану, який розміщений на території ТОВ «ОвідійСтройсервіс», є вказане підприємство, що не спростовано відповідачами належними та допустимими доказами, а тому це товариство зобов`язане відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яким воно володіє.
Суд вважає, що померлий ОСОБА_4 при виконанні робіт на вказаному вантажопідйомному козловому крані знехтував правилами техніки безпеки, що свідчить про те, що груба необережність потерпілого стала причиною смертельного травмування ОСОБА_4 .
Доводи відповідачів, що причиною смертельного травмування ОСОБА_4 став умисел потерпілого не доведений належним чином в судовому засіданні та є припущеннями. 
Також у даному випадку відсутні законні підстави для притягнення до цивільно-правової відповідальності директора підприємства ОСОБА_2 , оскільки ТОВ «ОвідійСтройсервіс» як володілець джерела підвищеної небезпеки й самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. 
Встановлено, що адвокатом Масловським І.М. який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 доведено належним чином, що загибеллю їх батька їм завдана моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивачі стверджували, що загибеллю батька їм спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку втратою найближчої людини – батька, яка не буде і не може бути відновлена, тяжкими змінами в способах життя, що проявилось в тому, що вони позбавлені його підтримки та допомоги. Вони змушені докласти додаткових зусиль для організації свого життя, їх нормальні життєві зв`язки знищені, оскільки її зв`язок і відносини з батьком не можуть бути відновлені чи замінені.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне – 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)
Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, роз`яснення Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правові висновки Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильног вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», суд вважає, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдана моральна шкоди смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вони безсумнівно зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати батька, однак заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, враховуючи те, що груба необережність потерпілого стала причиною смертельного травмування ОСОБА_4 , який знехтував правилами техніки безпеки, виходячи з принципу розумності і справедливості, необхідно зменшити розмір моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до розміру 50 000 (п?ятдесяти тисяч) грн. кожному з позивачів.
Суд вважає, що зазначений розмір моральної шкоди визначений з врахуванням вимог розумності, виваженості, справедливості, є співмірним із заподіяною шкодою і достатнім для відновлення морального становища позивача.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди є законними, обґрунтованими й підлягають задоволенню частково в розмірі 50 000 грн. кожному позивачу. Вимоги про солідарне стягнення шкоди з ТОВ «ОвідійСтройсервіс» та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачами на підставі п. 2 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позову державне мито не сплачено. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц зазначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Розмір судового збору, який підлягав сплаті при подачі позову про стягнення моральної шкоди в заявленому позивачами у розмірі 600 000,00 гривень складає 6000 гривень (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 100 000,00 гривень. В зв`язку з наведеним, з відповідача ТОВ «ОвідійСтройсервіс» на користь держави належить стягнути 1000,00грн. судового збору (судовий збір, який підлягав сплаті при подачі позову 6000,00 грн. х суму задоволеного позову 100 000 грн. / на загальну суму позову 600 000 грн. = 1000,00 грн.).
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 264, 279 ЦПК України, ст. 23, 1193 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди та об`єднаний позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди– задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», код ЄДРПОУ 00852660, місце розташування: 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Одеська, 15А, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що призвело до смерті батька в розмірі 50 000 (п?ятдесят тисяч) гривень. 
Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», код ЄДРПОУ 00852660, місце розташування: 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Одеська, 15А, на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що призвело до смерті батька в розмірі 50 000 (п?ятдесят тисяч) гривень. 
Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «ОВІДІЙСТРОЙСЕРВІС», код ЄДРПОУ 00852660, місце розташування: 67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Одеська, 15А, судовий збір у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн., 00 коп.) в дохід держави.
В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. 
У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 05.06.2026 року.
  Суддя:	  	Є.  С.  Козирський