ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 731/97/25
Головуючий у першій інстанції – Савенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/18/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Зеляк Ю.Г.

сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Савенка А.І. від 11 березня 2025 року, місце ухвалення рішення - с-ще Варва, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, станом на 05.02.2025 року, у розмірі 48 625,00 грн., яка складається із: 5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 43 625,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 17.01.2024 року по 16.01.2025 року, які нараховані відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів. Позивач також ставив питання про відшкодування на свою користь понесених судових витрат у розмірі 2 422,40 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування вимог заявленого позову Товариство з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” посилалося на те, що відповідно до укладеного 17.01.2024 року між ТОВ ”КЛТ Кредит” та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №3555, відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 365 днів, терміном до 16.01.2025 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ ”ПриватБанк”, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://kItcredit.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Позивач зазначав, що він свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на обумовлених договором умовах, шляхом здійснення переказу коштів безготівковим зарахуванням коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Позивач стверджував, що всупереч умовам вказаного вище кредитного договору, відповідач належним чином не виконав покладених на нього боргових зобов`язань. У зв`язку з цим, позивач у вимогах заявленого позову просив стягнути на свою користь із відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, яка нарахована за період 17.01.2024 року по 16.01.2025 року, та відповідно, становить - 48 625 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за кредитом, 43 625 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Позивач також ставить питання про розподіл понесених ним судових витрат, у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” заборгованість за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року у розмірі 26 350 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят) грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 561 грн. 72 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 578 грн. 80 коп., а всього стягнуто - 4 140 грн. 52 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ ”КЛТ Кредит” просить скасувати рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року по справі №731/97/25 в повному обсязі, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ ”КЛТ Кредит” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, станом 05.02.2025 року, у розмірі - 48 625,00 грн., яка складається із: 5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 43 625,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 17.01.2024 року по 16.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу, які понесені в суді першої інстанції. Також апелянт просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ ”КЛТ Кредит” понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 633,60 грн. за подання апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги ТОВ ”КЛТ Кредит” зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права. За доводами апеляційної скарги, у справі є доведеним факт укладення між сторонами спору договору №3555 від 17.01.2024 року в електронній формі, а також факт ознайомлення відповідача із Правилами надання грошових коштів у позику. На думку апелянта, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір нарахованих позивачем відсотків за договором №3555 від 17.01.2024 року. При цьому, апелянт вказує, що 22.11.2023 року прийнято Закон України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023 року), яким внесено зміни до ч.5 статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування” (п.п.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України ”Про споживче кредитування” (п.п.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч.5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України ”Про споживче кредитування”, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно). Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. При цьому, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Апелянт вказує, що в укладеному між відповідачем та кредитором кредитному договорі встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом. Зміни до кредитного договору, що укладений із відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), тому правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Зважаючи на викладене, апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення вимог заявленого позову та, відповідно, зменшення розміру понесених позивачем по справі судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідача. 

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, яким вимоги заявленого до нього позову задоволено частково, та відповідно, стягнуто з нього на користь позивача 31 350 грн. кредитної заборгованості та проведено розподіл судових витрат. 

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.123-125), сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3555, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у сумі 5 000 грн., на умовах строковості, зворотності та платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п.1.1. Договору) (а.с.12-15).

Кредитний договір будо укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_1 на вебсайті у мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ”525845”, відповідно до Закону України ”Про електронну комерцію”.

Сторонами даного договору було обумовлено наступні істотні умови: мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка за користування кредитом - фіксована та становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%); строк надання кредиту становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього договору, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів; Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб №5168-74ХХ-ХХХХ-7687, що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс Fondy або іншим способом (п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.8 договору №3555).

У відповідності до п.2.1.1. договору, Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором.

Позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит (п.2.4.1. договору).

Зазначений договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті Товариства відповідно до Закону України ”Про електронну комерцію” (п.6.1. вказаного вище договору).

Аналогічним чином відповідачем також було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року (Додаток №1) та Інформаційне повідомлення (додаток №2), положення яких узгоджуються із вказаним кредитним договором (а.с.16,17).

Із витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://kltcredit.com.ua/, виданого 05.02.2025 року ТОВ ”КЛТ Кредит”, вбачається хронологія дій щодо укладення кредитного договору №3555 від 17.01.2024 року, а саме: створення позичальником даних по заяві на кредит, перевірку даних позичальника, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та прийняття пропозиції укласти кредитний договір, перерахування коштів на картку позичальника (а.с.25).

Згідно із витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://kltcredit.com.ua/, виданого ТОВ ”КЛТ Кредит”, продемонстровано процес оформлення та створення анкети-заяви на кредит №3555 від 17.01.2024 року ОСОБА_1 (а.с.26).

На підтвердження пред`явлених позовних вимог стороною позивача також було надано копію Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ ”КЛТ Кредит”, затверджених наказом директора №15-03-24 від 15 березня 2024 року (а.с.27-31).

Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №61857539010 від 29.08.2023 року та Витягом із Державного реєстру фінансових установ, Товариство з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” зареєстровано, як юридична особа (ідентифікаційний код юридичної особи 40076206), основний вид економічної діяльності - 64.92 - інші види кредитування Товариство з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит”, як фінансова компанія, здійснює свою діяльність згідно Статуту (а.с.32, 33-38, 39).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ ”КЛТ Кредит” на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, проведено зарахування на вказаний відповідачем електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 коштів у сумі 5 000 грн. Зазначена обставина підтверджується копією квитанції №725836727 від 17.01.2024 року (а.с.18). Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5 000 грн., у межах кредитного договору №3555 від 17.01.2024 року, ОСОБА_1 не заперечується.

Згідно із наданим ТОВ ”КЛТ Кредит” детальним розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, нарахована за період із 17.01.2024 року по 16.01.2025 року, становить - 48 625 грн., з яких: 5 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 43 625 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентами за користування кредитом (а.с.19-23).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ТОВ ”КЛТ Кредит” позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної справи наявними у справі доказами було доведено, що між ОСОБА_1 та ТОВ ”КЛТ Кредит” виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний кредитний договір, внаслідок неналежного виконання якого відповідачем, виникла заборгованість, розрахунок якої в частині наявності непогашеного тіла кредиту відповідачем не спростований, і тому суд дійшов висновку щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року у сумі - 5 000 грн., як тіла кредиту. За наведених обставин, вимоги заявленого позову до ОСОБА_1 у вказаній частині, судом першої інстанції задоволено. Щодо заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 , в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 43 625 грн. суд першої інстанції зазначив, що нарахування позивачем заборгованості по відсотках здійснено в обумовлений договором 365-денний період, із щоденним нарахуванням відсотків за ставкою 2,5%, що становить 125 грн. за одну добу, і що це суперечить змісту п.п.6 п.5 Закону України №3498-IX від 22.11.2023 року ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, який набрав чинності 23.12.2023 року, і яким стаття 8 Закону України ”Про споживче кредитування” була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Судом першої інстанції також зазначено, що п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України ”Про споживче кредитування” передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5% на день, з 23.04.2024 року, є нікчемними, а тому максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах спірного договору, за підрахунками суду, становить - 28 350 грн.: ((5 000 х 2,5% х 96 днів (за період із 17.01.2024 року по 22.04.2024 року включно) + (5 000 х 1.5% х 120 днів (за період із 23.04.2024 року по 21.08.2024 року включно) + (5 000 х 1% х 147 днів (за період із 22.08.2024 по 16.01.2024 включно)). Зважаючи на часткове погашення відповідачем заборгованості у розмірі - 2 000 грн., сума заборгованості за відсотками, яка може бути стягнута на користь позивача, у межах спірного кредитного договору, за розрахунком суду першої інстанції, становить - 26 350 грн., виходячи із наступного: (28 350 грн. - 2 000 грн. = 26 350 грн.). За наведених вище обставин, суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 11.03.2025 року дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 31 350 грн., виходячи із розрахунку: (5 000 грн. + 26 350 грн. = 31 350 грн.). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд першої інстанції зазначив, що позовна заява стосується спору із невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності, та зважаючи на відповідні заперечення відповідача, дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. за надану адвокатом Руденком К.В. позивачу правову допомогу є завищеною та не відповідає критерію розумності. За даних обставин, суд першої інстанції належним розміром відшкодування позивачу понесених витрат на правничу допомогу визнав 4 000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову - на 64,47%, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума належних до стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат становить - 4 140,52 грн., з яких: 1 561,72 грн. - судовий збір та 2 578,80 грн. - витрати на правничу допомогу.

В доводах апеляційної скарги ТОВ ”КЛТ Кредит” зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права. За доводами апеляційної скарги, у справі є доведеним факт укладення між сторонами спору договору №3555 від 17.01.2024 року в електронній формі, а також факт ознайомлення відповідача із Правилами надання грошових коштів у позику. На думку апелянта, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір нарахованих позивачем відсотків за договором №3555 від 17.01.2024 року. При цьому, апелянт вказує, що 22.11.2023 року прийнято Закон України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023 року), яким внесено зміни до ч.5 статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування” (п.п.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України ”Про споживче кредитування” (п.п.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч.5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України ”Про споживче кредитування”, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно). Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. При цьому, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Апелянт вказує, що в укладеному між відповідачем та кредитором кредитному договорі встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом. Зміни до кредитного договору, що укладений із відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), тому правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Зважаючи на викладене, апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення вимог заявленого позову та, відповідно, зменшення розміру понесених позивачем по справі судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідача. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Як вбачається із наданого ТОВ ”КЛТ Кредит” розрахунку, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, нарахована за період із 17.01.2024 року по 16.01.2025 року, становить - 48 625 грн., з яких: 5 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 43 625 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентами за користування кредитом (а.с.19-23). При цьому, 43 625 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентами за користування кредитом, обрахована позивачем за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,50% річних), відповідно до п.1.3. укладеного між сторонами спору кредитного договору.

Апеляційним суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції відносно того, що вказаний вище розрахунок заборгованості відповідача проведено позивачем без врахування приписів Закону України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” №3498-IX від 22.11.2023 року, який набрав чинності 24.12.2023 року.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказаним вище Законом внесено зміни, серед іншого, у розділ IV ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про споживче кредитування” №1734-VII від 15.11.2016 року, який доповнено пунктом 17 такого змісту:

”17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів - 2,5 %;
- протягом наступних 120 днів - 1,5 %”.

Крім цього, статтю 8 Закону України ”Про споживче кредитування” доповнено частиною п`ятою такого змісту:

”5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.”

Таким чином, відповідно до пункту 17 Розділу IV ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про споживче кредитування”, тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” №3498-IX від 22.11.2023 року, тобто, до 20.08.2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: 
- протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 року включно); 
- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно). 

На підставі ч.5 статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування”, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21.08.2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування”, не може перевищувати 1%.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України ”Про споживче кредитування” встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Згідно матеріалів справи, кредитний договір №3555 укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” та відповідачем ОСОБА_1 17.01.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України ”Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” №3498-IX від 22.11.2023 року, і строк кредитування за даним кредитним договором тривав після 21.08.2024 року, тому на вказаний кредитний договір поширюється дія пункту 5 розділу I цього Закону.

Станом на дату укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” та ОСОБА_1 кредитного договору №3555, а саме, на 17.01.2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, відповідно до пункту 17 Розділу IV ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про споживче кредитування”, не міг перевищувати 2,5 %, до 22.04.2024 року, включно. 

Відповідно до приписів ч.5 статті 12 Закону України ”Про споживче кредитування”, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги відносно того, що денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), суперечать приписам пункту 17 Розділу IV ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про споживче кредитування”. Відповідно до вказаної норми Закону, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно), а також згідно ч.5 статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування”, з 21.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України ”Про споживче кредитування”, не може перевищувати 1%.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції відносно того, що умови укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” та ОСОБА_1 17.01.2024 року кредитного договору, в частині нарахування процентів у розмірі 2,5% на день, що мало місце з 23.04.2024 року, є нікчемними. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, оскільки вказані висновки суду узгоджуються із приписами норм права, які регулюють спірні правовідносини. 

Приймаючи до уваги зазначене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5% на день, з 23.04.2024 року, є нікчемними, а тому максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах спірного договору, за підрахунками суду, становить - 28 350 грн.: ((5 000 х 2,5% х 96 днів (за період із 17.01.2024 року по 22.04.2024 року включно) + (5 000 х 1.5% х 120 днів (за період із 23.04.2024 року по 21.08.2024 року включно) + (5 000 х 1% х 147 днів (за період із 22.08.2024 по 16.01.2024 включно)). Зважаючи на часткове погашення відповідачем заборгованості у розмірі - 2 000 грн., сума заборгованості за відсотками, яка може бути стягнута на користь позивача, у межах спірного кредитного договору, за розрахунком суду першої інстанції, становить - 26 350 грн., виходячи із наступного: (28 350 грн. - 2 000 грн. = 26 350 грн.). За наведених вище обставин, суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 11.03.2025 року дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 31 350 грн., виходячи із розрахунку: (5 000 грн. (тіло кредиту) + 26 350 грн. = 31 350 грн.).

Доводи апеляційної скарги не містять в собі обґрунтованих підстав для задоволення вимог апелянта, в частині необхідності збільшення розміру стягнутого з відповідача на користь позивача відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, суд обґрунтовано зважив на те, що позовна заява стосується спору із невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За даних обставин, із врахуванням відповідних заперечень відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду першої інстанції, критерію розумності відповідає сума витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що визначена судом сума відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, узгоджується із засадами розумності, виваженості, пропорційності та справедливості. 

Доводи апеляційної скарги не містять в собі обґрунтованих підстав для задоволення вимог апелянта, в частині необхідності збільшення розміру стягнутого з відповідача на користь позивача відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. Оскільки визначений судом першої інстанції розмір відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, судом визначено у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами. А саме, враховуючи часткове задоволення вимог заявленого позову - на 64,47%, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума належного до стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, становить 1 561 грн. 72 коп. 

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, та ухвалення апеляційним судом постанови про задоволення вимог заявленого позову в повному обсязі, оскільки висновок рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року про часткове задоволення вимог заявленого Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” позову, узгоджується із приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини, та із з`ясованими у справі обставинами, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог апеляційної скарги, у апеляційного суду відсутні підстави для стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ ”КЛТ Кредит”, в рахунок відшкодування судових витрат позивача в суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн. 60 коп. 

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Як вбачається із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ ”КЛТ Кредит” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відповідно, стягнення із відповідача на користь позивача 31 350 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року, яка складається із наступного: 5 000 грн. - непогашене відповідачем тіло кредиту + 26 350 грн. - сума заборгованості за відсотками, із врахуванням часткового погашення даної заборгованості відповідачем у розмірі 2 000 грн. Мотивувальна частина рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року містить в собі відповідний розрахунок суду першої інстанції щодо розміру нарахованих відсотків за укладеним сторонами даного спору кредитним договором. Отже, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року містить в собі наступний висновок: ’’… Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за основним боргом та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі - 31 350 грн.’’. Також у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року, судом визначено, що позовні вимоги ТОВ ”КЛТ Кредит” судом задоволено на 64,47%. У відповідності до положень ч.1 статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції проведено розподіл судових витрат між сторонами, а саме, судового збору, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що становить 64,47%. 

Разом з тим, як вбачається із резолютивної частини рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року, а саме, її другого абзацу, судом першої інстанції зазначено наступне: ’’… Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» (юридична адреса: площа Солом`янська, б.2, прим. 04, м. Київ, 03035; код ЄДРПОУ 40076206) заборгованість за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року у розмірі 26 350 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят) гривень.’’

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідності зміни рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року. А саме, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: 

’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ’’КЛТ Кредит’’ 31 350 (тридцять одну тисячу триста п`ятдесят) грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року.’’ 

В іншій частині рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 року, підлягає залишенню без змін. 

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; ч.4 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ”КЛТ Кредит” - залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року - змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: 

’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ’’КЛТ Кредит’’ 31 350 (тридцять одну тисячу триста п`ятдесят) грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3555 від 17.01.2024 року.’’ 

В іншій частині рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року, залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.05.2026 року. 

Головуючий: Судді: