15.06.26
33/812/262/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 487/455/26
Номер провадження: 33/812/262/26 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Біляєвою В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка Олега Андрійовича на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557813 від 03 січня 2026 року, ОСОБА_1 03 січня 2026 року о 02 год 10 хв керував транспортним засобом ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Олекси Алмазова, 16, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестора Драгер або в медичному закладі в установленому законом порядку, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 01 червня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Сидоренко О.А. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі, адвокат Сидоренко О.А. зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи сторони захисту щодо істотних порушень процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час розгляду справи наголошувалося, що працівниками поліції не було надано сертифікат відповідності та документи, які підтверджують проходження спеціальним технічним засобом «Drager» належної повірки та його придатність до використання на момент проведення огляду.
На переконання адвоката за відсутності зазначених документів неможливо достовірно встановити, чи перебував прилад у справному технічному стані, чи відповідав встановленим метрологічним вимогам та чи міг забезпечувати коректну фіксацію результатів огляду. Відповідно, будь-які висновки щодо належності чи неналежності проходження огляду особою, а також достовірності отриманих результатів не можуть ґрунтуватися виключно на припущеннях.
Незважаючи на наведені аргументи, суд першої інстанції фактично не надав їм жодної правової оцінки та не перевірив належність і допустимість доказів, отриманих із використанням зазначеного технічного засобу. Натомість суд безпідставно поклав в основу постанови твердження про нібито відмову особи від проходження огляду, не з`ясувавши попередньо, чи було забезпечено працівниками поліції дотримання встановленої законом процедури та чи підтверджено належними доказами справність і придатність приладу, за допомогою якого пропонувалося пройти огляд.
Захисник наголошує, що висновки суду про доведеність вини особи є передчасними, оскільки вони зроблені без повного та всебічного дослідження обставин справи, а сумніви щодо належності технічного засобу та законності проведення огляду судом не усунуті та не спростовані.
Також, захисник Макаренка Д.І. звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції не виконали покладені на них обов`язки, зокрема, у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують справність і допуск до експлуатації технічного засобу за допомогою якого нібито проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, а саме приладу «Alcotest Drager».
До того ж, співробітниками поліції не долучено сертифікат відповідності зазначеного спеціального технічного засобу, який підтверджує, що прилад відповідає встановленим державним стандартам та дозволений до використання на території України, а також свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яке підтверджує його справність, точність вимірювань та дотримання міжповірочного інтервалу на момент проведення огляду.
На думку захисника відсутність таких документів унеможливлює перевірку судом ключових обставин, а саме: - чи був прилад допущений до експлуатації у встановленому законом порядку; - чи перебував він у справному технічному стані; - чи не було порушено строків його обов?язкової метрологічної повірки; - чи могли отримані з його допомогою показники вважатися точними та достовірними. 
Згідно з вимогами законодавства у сфері метрології та положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, результати огляду можуть визнаватися доказом виключно за умови використання сертифікованого та повіреного технічного засобу. Використання приладу без підтвердження його належного технічного стану суперечить принципам законності та допустимості доказів.
Таким чином, за відсутності у матеріалах справи сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу «Alcotest Drager», результати огляду на стан сп`яніння не можуть вважатися належним і допустимим доказом у розумінні статей 251, 252 КУпАП, а всі сумніви щодо достовірності таких результатів відповідно до принципу презумпції невинуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім цього, адвокат зазначає, що з наданого відеозапису та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки - вчиняв дії, спрямовані на виконання законних вимог працівників поліції, зокрема, проходив огляд із використанням спеціального технічного засобу (приладу «Drager»), здійснював продування приладу та фактично погоджувався на проведення відповідної процедури, тобто поведінка особи була спрямована не на ухилення від огляду, а на його проходження.
За таких обставин адвокат переконаний, що твердження працівників поліції про нібито відмову від проходження огляду суперечить фактичним діям особи, зафіксованим у матеріалах справи. Між тим, склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП у частині «відмови від проходження огляду», передбачає наявність чіткої, однозначної та безумовної відмови особи від виконання законної вимоги поліцейського пройти огляд у встановленому законом порядку.
Таким чином, за відсутності чітко зафіксованої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є недоведеним, що відповідно до ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно погодився з твердженням працівників поліції про нібито відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча такі висновки прямо спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
3 відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки висловлював незгоду з результатами та порядком проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу. При цьому працівники поліції не виконали свого обов`язку щодо направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.
Таким чином, твердження про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду є необґрунтованим, оскільки фактично працівниками поліції не було надано особі передбаченої законом можливості реалізувати своє право на проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я.
ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сидоренко О.А. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 557813 від 03 січня 2026 року; 
- на відеозаписі, що міститься на DVD диску та який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення;
- в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Так, судом встановлено, що 03 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 557813, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 03 січня 2026 року о 02 год 10 хв в м. Миколаєві по вул. Олекси Алмазова, 16, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, в установленому законом порядку, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відеозапису, що наявний в матеріалах справи на DVD диску вбачається, що працівники поліції на службовому авто наздогнали автомобіль ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався містом під час комендантської години. Після зупинки вказаного автомобіля, було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . В подальшому, під час спілкування з водієм, у працівника поліції виникла підозра, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, на що, водій ОСОБА_1 погодився. Після чого, працівник поліції надав водію для вибору мундшук, обравши його та розпакувавши, водій почав продувати прилад. Між тим, жодна його спроба не дала результату, оскільки був недостатній об`єм повітря для визначення результату. При, цьому водій під час проходження огляду неодноразово повідомляв працівників поліції про те, що він не заперечує вживання алкоголю, а навпаки підтверджує, що випив дві пляшки пива з вмістом алкоголю 4,5 оборотів, оскільки посварився з дружиною. Після чотирьох спроб, працівник поліції попередив водія, що його дії будуть розцінені як ухилення від проходження огляду та запропонував проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, однак, водій відмовився. Надалі відеозапис фіксує обставини складання адміністративних матеріалів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на направлення до медичного закладу. Після складання вказаних документів, працівники поліції ознайомили водія ОСОБА_1 з їх змістом. Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом та вручено копію протоколу (а.с.7).
Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та не чітка хода. Також в Акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.4).
Крім цього, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого водій ОСОБА_1 направлявся для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП МОЦПЗ МОР, однак від проведення медичного огляду відмовився (а.с.6).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕП1 № 557813 від 03 січня 2026 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
На вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному заклад. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції істотно було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такі твердження не знайшли своє підтвердження за матеріалами справи.
Аргументи захисника ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції не було надано сертифікат відповідності та документи, які підтверджують проходження спеціальним технічним засобом «Drager» належної повірки та його придатність до використання на момент проведення огляду, на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Отже, зі змісту вказаного положення чітко вбачається, що сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається водію виключно на його вимогу.
Натомість з відеозапису, зафіксованого на боді камеру поліцейського та який додано до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 таку вимогу працівникам поліції заявляв та те, що вона не була ними задоволена.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки - вчиняв дії, спрямовані на виконання законних вимог працівників поліції, зокрема проходив огляд із використанням спеціального технічного засобу (приладу «Drager»), здійснював продування приладу та фактично погоджувався на проведення відповідної процедури, суд відхиляє як неспроможні.
Так, судом ретельно досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис та встановлено, що хоча водій ОСОБА_1 і категорично не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але й в повній мірі не сприяв своїми діями дотриманню процедури проходження огляду, зокрема» його дії щодо продуття приладу Драгер не були спрямовані на отримання результату огляду.
При цьому, на пропозицію працівників поліції проїхати з ними до медичного закладу для проходження огляду, водій ОСОБА_1 відповів відмовою, що також свідчить про порушення ним вимог п.2.5 ПДР.
До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції неодноразово підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв (пива), а відповідно й керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
Згідно довідки УПП в Миколаївській області від 05 січня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 06 травня 2023 року.
За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка Олега Андрійовича залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко