Справа № 456/7222/25
Провадження № 2/456/747/2026

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

11 травня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
за участю секретаря судового засідання Сунак Н.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Органу опіки та піклування Новороздільської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кецко В.Я., звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав, щодо малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, позивачка просить покласти на відповідача судові витрати у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після укладення шлюбу відповідач виїхав за кордон до Республіки Італія та не повернувся, що було надалі причиною погіршення сімейних відносин, та призвело до їх фактичного припинення. Після розірвання шлюбу позивачкою жодних позовів до відповідача про стягнення аліментів не подавалось, оскільки з відповідачем з цього приводу була домовленість не подавати тих позовів, взамін чого він добровільно буде долучатись до утримання дочки. Втім, починаючи з листопада 2014 року дочка - ОСОБА_3 проживає постійно з позивачкою, а її батько - відповідач ОСОБА_2 з листопада 2014 року жодного разу не з`являвся за її місцем проживанням та жодним чином не цікавився своєю дочкою. Увесь цей час та по сьогоднішній день позивачка виховувала свою дочку самостійно, створювала їй належні умови виховання, самостійно її утримувала, здійснювала купівлю речей, необхідні для нормального розвитку дитини, самостійно забезпечувала її навчанням, фізичний розвиток, її лікування. Більш того, після укладення другого шлюбу по утриманню дочки позивачці допомагає її теперішній чоловік - ОСОБА_4 , якого донька - ОСОБА_3 вважає своїм батьком. В свою чергу, зі сторони біологічного батька - відповідача ОСОБА_2 не здійснюється ніяких батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки та як вказано вище, останній більше 11 років взагалі нею не цікавиться, не відвідує, жодного разу не дзвонив, не спілкувався із нею, жодного разу не вітав її з днем народження та із іншими святами. Відтак, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та не вчиняє жодних заходів для налагодження відносин з дочкою. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених вимогами Сімейного кодексу України та взагалі не проявляє жодної ініціативи щодо утримання дитини, позивачка просить позов задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судовому засіданні 21.04.2026 року представник позивачки - адвокат Кецко В.Я. позов підтримав повному обсязі.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, у запропонований строк відзив на позовну заяву не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. 
 
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новороздільської міської ради у судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи у їхній відсутності. 
Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 року (підстава: ухвала суду від 26.12.2025 року про самовідвід судді Валовін Ю.В.) справу розподілено судді Яніву Н.М.. 
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 30.12.2025 року, позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Органу опіки та піклування Новороздільської міської ради про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20 січня 2026 року о 11:15 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Стрийський район, Львівська область.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 20.01.2026 року підготовчий розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та представника третьої особи.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 12.02.2026 року, у підготовче судове засідання відкладено за клопотанням органу опіки та піклування для надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав. 
Довідкою від 02.03.2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2026 року закрито підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті 21 квітня 2026 року о 12:00 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (вул. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область).
У судовому засіданні, котре відбулося 21.04.2026 року, оголошено перерву. 
Розгляд справи по суті відбувся 11.05.2026 року.
Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі клопотання позивачки та її представника про розгляд справи у їх відсутності.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Встановленні судом фактичні обставини справи та оцінка доказів.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Судом встановлено, що заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 09.01.2020 року, копія якого міститься у матеріалах справи, розірвано шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований 09.07.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новороздільського міського управління юстиції у Львівській області.
Втім, за час перебування у даному шлюбі, у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 05.11.2025 року.
Крім того, судом встановлено, що до укладення шлюбу у позивачки народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого зазначено ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 05.11.2025 року.
При цьому, з врахуванням того, що при народженні сина батьки не перебувала у шлюбі та за відсутності при народження будь-якої заяви про визнання батьківства на сина, відомості про батька були записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме: за попереднім прізвищем позивачки, а ім`я та по батькові батька дитини за її вказівкою, а саме: прізвище було зазначено « ОСОБА_6 », а ім`я та по батькові за її вказівкою.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 05.11.2025 року № 00054594578 встановлено, що попереднє прізвище ОСОБА_7 було « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_8 », та його батьків на « ОСОБА_8 », підставою чого слугувало заява матерів ОСОБА_1 , та у зв`язку із державною реєстрацію шлюбу, а також, як зазначено в примітках, вказано прізвище батька за прізвищем матері « ОСОБА_8 ».
Таким чином, відповідач немає жодного відношення до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під час шлюбу не виявляв бажання для узаконення батьківства на дитину
В подальшому, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , позивачка 10.11.2021 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 виданого 10.11.2021 року Новороздільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
У другому шлюбі у позивачки народилась дочка - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повним витягом з актового запису про народження №1463011/00/AU/2022/531109 від 06.04.2022 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Радом, Республіка Польща.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту підтвердження місця проживання особи без реєстрації складеного 07.11.2025 року комісією Новорозділької міської ради, за участю сусідів, який затверджений керуючим справами виконкому Мельніковим Л.Ю., підтверджено про проживання позивачки ОСОБА_1 з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 .
Актом обстеження умов проживання складеного 13.11.2025 року начальником служби у справах дітей Ромашиною К., головним спеціалістом служби у справах дітей Батьковцем О.С. зафіксовано обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що у цій квартирі є всі наявні умови для проживання та для виховання і розвитку дитини, дитина забезпечена одягом та сезонним взуттям, а також зазначено, що за цією адресою проживають: ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра позивачки та її чоловік. 
Окрім цього, цим актом підтверджено, що зі слів ОСОБА_3 вона не знає свого біологічного батька, не знає як його звати, батьком називає ОСОБА_4 , який на даний час перебуває у Республіці Польща. 
Довідкою КНП «Новороздільська міська лікария» №154 від 05.11.2025 року підтверджено, що дитина ОСОБА_3 відвідує відділення первинної медичної допомоги виключно з мамою.
Про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків також свідчить характеристика видана Новороздільською ЗЗСОІ-ІІІ ст. №4 та підписана класним керівником та директором навчального закладу, у якій зазначено, що ОСОБА_11 навчається у даному закладі; мати, ОСОБА_1 організовує та моніторить правильне поводження дитини в інформаційному просторі, слідкує за навчанням дитини та завжди вчасно реагує на повідомлення вчителів та класного керівника. Батько, ОСОБА_2 у навчанні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить.
Також суд бере до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 , подану ним начальнику служби у справах дітей Новороздільської міської ради, в якій відповідач підтверджує, що він дійсності не приймає участі у вихованні та утриманні дитини та не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав, а також просив розглядати дане питання без його присутності.
В свою чергу, рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №60 від 12.02.2026 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». ст. 150. ст. 164 та ст. 180 Сімейного кодексу України, беручи до уваги витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №2 від 09.02.2026 року, діючи в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Також у даному висновку про доцільність позбавлення батьківських прав зазначено, що ОСОБА_3 , не пам`ятає свого батька ОСОБА_2 , батьком називає теперішнього чоловіка матері.
 
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. 
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 ст. 155 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно абзацу 2 п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вирішенні даного спору, суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.05.2023 року під час розгляду справи № 757/2467/17, тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Той факт, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, біологічний батько у свою чергу життям доньки не цікавиться, не дбає про її добробут, фізичний та моральний розвиток, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.
Поряд з цим, Верховний Суд в постанові від 20.03.2024 року по справі №204/2097/22 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. 
Судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість дбати про свою дитину, щоб забезпечити їй фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не маючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення батьків до дитини має місце вже протягом тривалого часу.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, той факт, що донька сторін перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , а також враховуючи висновок органу опіки та піклування Новороздільської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини, задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Органу опіки та піклування Новороздільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя Назар ЯНІВ