ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3777/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 (суддя Бєлік В.Г.)
у справі № 904/3777/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС"
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держаної казначейської служби України у Дніпропетровській області
про стягнення шкоди
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС" через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області збитки за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 941 316,51 грн. у вигляді сплаченого штрафу за не реєстрацію податкової накладної та збитки у вигляді інфляційних втрат в розмірі 798 060,64 грн., загалом 1 739 377,15 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 у справі №904/3777/25 в задоволені позову відмовлено повністю. Судові витрати залишено за позивачем. 
Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від « 04» листопада 2025 року у справі № 904/3777/25 скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, при неправильному застосуванні норма матеріального права та з порушенням норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- суд при винесенні оскаржуваного рішення не надав оцінки наявності або відсутності всіх елементів складу господарського правопорушення Відповідачем відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України;
- наданий до матеріалів справи Протокол узгодження розбіжностей до договору поставки №220623 від 22.06.2023р. підписаний позивачем та його контрагентом, містить посилання на договір до якого він укладений та був прийнятий до виконання що підтверджується діями сторін. Зокрема, сплатою штрафу на користь контрагента Позивача згідно п.5.18. Договору;
- позивачем сплачено на підставі вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7 за не реєстрацію податкової накладної Позивачем на користь покупця Акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» 941316,51 грн. штраф згідно пункту 5.18 Договору з цим контрагентом. Що підтверджується платіжною інструкцією №106 від 28.01.2025р. Сплата цих коштів відповідно є об`єктивним зменшенням майнових благ Позивача. Проте господарський суд не надав оцінку цим майновим втратам Позивача;
- Позивач не мав змоги зареєструвати за договором від 05.12.2023 року № 05/12/2023 податкові накладні №1 та №2 до дати скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку. Розрахунки у розмірі суми ПДВ за цим договором були проведені лише після зняття з Позивача ризикованості, а саме 10.05.2024 року. На думку Позивача, з вини Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, який виніс протиправне рішення від 12.07.2023 № 43884 про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку, на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, за цим договором була затримано оплата Покупцем Позивачу суми коштів ПДВ в розмірі 25 083 400,00 грн. на період з 07.12.2023р. по 15.05.2024р., всього 161 день. Позивач вважає, що Судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, зокрема, правила Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 (надалі Порядок 1165). Судом не досліджено неможливість зареєструвати Позивачем податкові накладні № 1 від 07.12.2023, № 2 від 08.12.2023, № 3 від 12.12.2023, № 4 від 13.12.2023 за договорами на поставки природного газу ТОВ «СІТІ-ЕНЕРДЖІ».
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду. 
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
15.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
В судовому засіданні 27.05.2026 брали участь представники учасників справи.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.
Представник позивача (апелянта) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове – про задоволення позову. 
Представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наполягали на необхідності залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "Азот-Імпекс" (постачальник) та Акціонерним товариством Кременчуцький сталеварний завод (покупець) укладено договір поставки № 220623 від 22.06.2023 та Специфікацію №1 від 22.06.2023 до цього договору, згідно якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти товар: Карбамід марки Б, код 3102 10 10 00 в кількості 5571т. на загальну суму 100 278 000,00 грн. до 03.07.2024р.
31.07.2023 ТОВ "Азот-Імпекс" (постачальник) на адресу Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеварний завод» (покупець) складено податкову накладну № 1 від 31.07.2023 на товар/послуги (Карбамід марки Б), код УКТ ЗЕД 3102 10 10 00 на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 63 081 600,00 грн. яку 08.08.2023 направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) податкову накладну № 1 від 31.07.2023.
Зазначена податкова накладна доставлена до Державної податкової служби України, документ прийнято, реєстрація зупинена.
Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної вказано: ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку). Додатково повідомлено: показник "D"=1.2683%, "Р"=0. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
З метою досудового вирішення спору, Позивачем, після отримання інформації з квитанції від 08.08.2023р. про блокування ПН №1 від 31.07.2023р., було подано засобами електронного зв`язку Повідомлення №1 від 14.08.2023р. про надання пояснень та копій документів щодо ПН, реєстрацію яких зупинено, для підтвердження реальності операцій.
За результатами розгляду Повідомлення позивача Комісією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті рішення від 16.08.2023 № 9357670/41803552 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 31.07.2023р.
Відповідачем було зупинено реєстрацію податкової накладної Позивача № 1 від 31.07.2023р. в Єдиному реєстрі податкових накладних. Та було винесено рішення про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку. 
Зазначені обставини встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 160/23606/23 та не потребують доказування в силу ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7 за не реєстрацію податкової накладної Позивачем було сплачено на користь покупця Акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» 941316,51 грн. визначені ним у позовній заяві як штраф згідно пункту 5.18 Договору з цим контрагентом. 
Відповідно до цього пункту, у випадку не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в строки встановлені законодавством Покупець має право застосувати до Постачальника штраф за наступних умов.
За кожен такий факт не реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної Постачальник сплачує на користь Покупця штраф у розмірі 20% річних нарахованих на суму податку на додану вартість визначену у податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, які не було подано на реєстрацію в ЄРПН в строк, визначений чинним податковим законодавством, або було заблоковано податковим органом (зупинена реєстрація), за кожен день затримки в реєстрації, або до дати повернення передоплати.
Такий штраф не нараховується та не сплачується Постачальником за період, коли ним було своєчасно подано для реєстрації' в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної, яка/який було заблоковано
за рішенням податкового органу, за умови що Постачальником було подано відповідну скаргу протягом 10(десять) календарних днів з дати Повідомлення (Рішення) податкового органу про блокування (зупинення) реєстрації, та це рішення було скасовано за скаргою Постачальника в порядку адміністративного оскарження.
У разі не скасування Комісією податкового органу рішення про відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної в адміністративному порядку, Постачальник повинен сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% річних нарахованих на суму податку на додану вартість визначену у податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, за кожен день затримки в реєстрації починаючи з дня, наступного за днем прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, або до дати повернення передоплати.
В разі не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних внаслідок будь — яких причин чи обставин Покупець в будь-який час має право в односторонньому порядку відмовитись від договору повністю, або в частині виконання зобов`язання за господарськими операціями по яким мав місце факт не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них письмово повідомивши про це Постачальника.
В разі відмови від договору повністю або частково Постачальник протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги (повідомлення) сплатити штраф в розмірі визначеному абзацом 2 цього пункту. Повернення Постачальником Покупцю в такому випадку суми коштів сплачених за непоставлений товар не звільняє Постачальника від сплати штрафу в розмірі визначеному абзацом 2 цього пункту з урахуванням абзацу 3.
Штраф визначений абзацом 2 цього пункту підлягає сплаті незалежно від результату адміністративного оскарження, судового оскарження чи факту реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних Постачальником у майбутньому.
Відповідно до п. 8.2. договору поставки № 220623 від 22.06.2023 строк дії договору закінчується 03.07.2024, але до повного виконання зобов`язань Сторонами відповідно до цього Договору. У випадку, якщо жодна зі сторін за двадцять днів до закінчення строку дії цього Договору не заявить про намір його розірвати він вважається продовженим на наступний календарний рік на таких самих умовах.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №160/23606/23 рішення Відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної було визнано протиправним та скасовано, також було визнано протиправним та скасовано рішення Відповідача (Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. Та було зобов`язано Відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Азот-Імпекс" № 1 від 31.07.2023р. датою надходження на реєстрацію.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року в справі №160/23606/23 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №160/23606/23.
Сплачені на користь контрагента за договором кошти Позивач вважає збитками, які спричинені неправомірним рішенням відповідача.
Крім того між Позивачем та ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” було укладено два договори з (далі - покупець/контрагент) на поставку природного газу - договір від 05.12.2023 року № 05/12/2023 та договір від 07.12.2023 року №07/12/2023 по операціям з купівлі-продажу природного газу.
Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу природного газу від 05.12.2023 року № 05/12/2023 ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) зобов`язалось передати у власність ТОВ "СІТІЕНЕРДЖІ" (Оптовий покупець) природний газ, приведений до стандартних умов (надалі - Газ), а Оптовий покупець зобов`язався прийняти та оплатити Газ в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Оптовий продавець передає Оптовому покупцю до “08” грудня 2023 року (включно) Газ в загальному обсязі 10 000,000 тис. куб. м (десять мільйонів куб. м).
Згідно з пунктом 2.2 Договору обсяги переданого Газу в періоді передачі Газу визначаються в актах приймання-передачі Газу (обсяг Газу).
Пункт 4.1 Договору передбачає, що ціна 1 (однієї) тисячі куб. м Газу, що передається Оптовим продавцем Оптовому покупцю за цим Договором, становить 12 541,70 грн, крім того ПДВ 20% - 2 508,34 грн, а всього 15 050,04 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят грн 04 коп.).
В пункті 4.2 Договору сторони домовились, що загальна вартість обсягу Газу, що передається Оптовим продавцем Оптовому покупцю за цим Договором, становить 125 417 000,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 25 083 400,00 грн, а всього з ПДВ 150 500 400,00 грн (сто п`ятдесят мільйонів п`ятсот тисяч чотириста грн 00 коп.).
Пункт 5.1 Договору обумовлює, що оплата за газ проводиться Оптовим покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Оптового продавця в наступному порядку:
- 62 708 500, 00 грн - підлягає оплаті в строк до “ 07” грудня 2023 року (включно);
- 62 708 500, 00 грн - підлягає оплаті в строк до “ 08” грудня 2023 року (включно);
- сума, що дорівнює сумі податкового кредиту загальної вартості газу за цим Договором з ПДВ - 25 083 400,00 грн., підлягає оплаті протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства, та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем.
Згідно акту № 05/12/2023-1 від 07.12.2023 року відповідно до умов договору від 05.12.2023 року № 05/12/2023 ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) передав, а ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) прийняв газ товарний горючий природний (Природний газ) в кількості 5 000,0000 тис.м.куб. загальною вартістю без ПДВ 62 708 500,00 грн (шістдесят два мільйони сімсот вісім тисяч п`ятсот гривень), 00 коп., сума ПДВ - 12 541 700,00 грн (дванадцять мільйонів п`ятсот сорок одна тисяча сімсот грн), 00 коп., загалом з ПДВ 75 250 200,00 грн (сімдесят п`ять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч двісті гривень), 00 коп.
Згідно акту № 05/12/2023-2 від 08.12.2023 року відповідно до умов договору від 05.12.2023 року № 05/12/2023 ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) передав, а ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) прийняв газ товарний горючий природний (Природний газ) в кількості 5 000,0000 тис.м.куб. загальною вартістю без ПДВ 62 708 500,00 грн. (шістдесят два мільйони сімсот вісім тисяч п`ятсот гривень) 00 коп., сума ПДВ - 12 541 700,00 грн (дванадцять мільйонів п`ятсот сорок одна тисяча сімсот грн), 00 коп., загалом з ПДВ 75 250 200,00 грн (сімдесят п`ять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч двісті гривень), 00 коп.
За поставлений за договором від 05.12.2023 року № 05/12/2023 природний газ ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) сплатив ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець):
- 07.12.2023 року 62 708 500,00 грн (шістдесят два мільйони сімсот вісім тисяч п`ятсот гривень, 00 коп.);
- 08.12.2023 року 62 708 500,00 грн (шістдесят два мільйони сімсот вісім тисяч п`ятсот гривень, 00 коп.).
Загалом за договором від 05.12.2023 року №05/12/2023 сплачено 125 417 000,00 грн.
Несплаченою залишилась сума у розмірі 25 083 400,00 грн (двадцять п`ять мільйонів вісімдесят три тисячі чотириста грн 00 коп.), яку за умовами договору ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) зобов`язалось оплатити протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної на таку ж суму ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем. 
В моменти здійснення поставок газу ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" виписало наступні податкові накладні:
- від 07.12.2023 року №1 на суму ПДВ в розмірі 12 541 700,00 грн, яка була зареєстрована в ЄРПН 10.05.2024 року;
- від 08.12.2023 року № 2 на суму ПДВ в розмірі12 541 700,00 грн, яка була зареєстрована в ЄРПН 10.05.2024 року.
Відповідно, за договором від 05.12.2023 року № 05/12/2023, у ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” після реєстрації цих податкових накладних №1 та №2 виникло зобов`язання оплатити залишок вартості поставленого газу, яка дорівнює сумі ПДВ за зареєстрованими податковими накладними, в розмірі 25 083 400,00 грн (двадцять п`ять мільйонів вісімдесят три тисячі чотириста грн, 00 коп.) до 15.05.2024 року включно.
Договір купівлі-продажу природного газу від 07.12.2023 року №07/12/2023, за умовами якого ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) зобов`язалось передати у власність ТОВ "СІТІЕНЕРДЖІ" (Оптовий покупець) природний газ, приведений до стандартних умов (надалі - Газ), а Оптовий покупець зобов`язався прийняти та оплатити Газ в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Оптовий продавець передає Оптовому покупцю до “14” грудня 2023 року (включно) Газ в загальному обсязі 3 900,34177 тис. куб. м (три мільйони дев`ятсот тисяч триста сорок один сімдесят сім сотих куб. м).
Згідно з пунктом 2.2 Договору обсяги переданого Газу в періоді передачі Газу визначаються в актах приймання-передачі Газу (обсяг Газу).
Пункт 4.1 Договору передбачає, що ціна 1 (однієї) тисячі куб. м Газу, що передається Оптовим продавцем Оптовому покупцю за цим Договором, становить 12 541,70 грн, крім того ПДВ 20% - 2 508,34 грн, а всього 15 050,04 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят грн 04 коп.).
В пункті 4.2 Договору сторони домовились, що загальна вартість обсягу Газу, що передається Оптовим продавцем Оптовому покупцю за цим Договором, становить 48 916 916,38 грн, крім того ПДВ 20 % - 9 783 383,28 грн, а всього з ПДВ 58 700 299,66 грн (п`ятдесят вісім мільйонів сімсот тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн, 66 коп.).
Пункт 5.1 Договору обумовлює, що оплата за газ проводиться Оптовим покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Оптового продавця в наступному порядку:
- 48 916 916,38 грн - підлягає оплаті в строк до “ 14” грудня 2023 року (включно);
- сума, що дорівнює сумі податкового кредиту загальної вартості газу за цим Договором з ПДВ, 9 783 383,28 грн., підлягає оплаті протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства, та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем.
Згідно акту № 07/12/2023-1 від 12.12.2023 року відповідно до умов договору від 07.12.2023 року № 07/12/2023 ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) передав, а ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) прийняв газ товарний горючий природний (Природний газ) в кількості 2500,0000 тис.м.куб. загальною вартістю без ПДВ 31 354 250,00 грн (тридцять один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень), 00 коп., сума ПДВ - 6 270 850,00 грн (шість мільйонів двісті сімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят грн.), 00 коп., загалом з ПДВ 37 625 100,00 грн (тридцять сім мільйонів шістсот двадцять п`ять тисяч сто гривень), 00 коп.
Згідно акту № 07/12/2023-2 від 13.12.2023 року відповідно до умов договору від 07.12.2023 року № 07/12/2023 ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) передав, а ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) прийняв газ товарний горючий природний (Природний газ) в кількості 1400,34177 тис.м.куб. загальною вартістю без ПДВ 17 562 666,38 грн (сімнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень), 38 коп., сума ПДВ - 3 512 533,27 грн (три мільйона п`ятсот дванадцять тисяч п`ятсот тридцять три грн.), 27 коп., загалом з ПДВ 21 075 199,65 грн (двадцять один мільйон сімдесят п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень), 65 коп.
За поставлений за договором від 07.12.2023 року № 07/12/2023 природний газ ТОВ “СІТІЕНЕРДЖИ” (Оптовий покупець) сплатив ТОВ "АЗОТ-ІМПЕКС" (Оптовий продавець) двома платежами 12.12.2023р. та 13.12.2023р.
Зокрема, 12.12.2023 року сплачено 31 354 250,00 грн (тридцять один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень, 00 коп.) та 13.12.2023 року - 17 562 666,38 грн (сімнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень, 38 коп.).
Загалом за договором від 07.12.2023 року №07/12/2023 сплачено 48 916 916,38 грн.
Несплаченою залишилась сума у розмірі 9 783 383,28 грн. (дев`ять мільйонів сімсот вісімдесят три тисячі триста вісімдесят три грн. 28 коп.), яку за умовами договору ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (Оптовий покупець) зобов`язалось оплатити протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної на таку ж суму ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем.
Під час здійснення поставок газу позивачем були оформлені наступні податкові накладні:
- від 12.12.2023р. № 3 на суму ПДВ в розмірі 6 270 850,00 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН 13.05.2024 року;
- від 13.12.2023 року та № 4 на суму ПДВ в розмірі 3 512 533,27 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН 13.05.2024 року.
Відповідно, за договором від 07.12.2023 року № 07/12/2023, у ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” після реєстрації цих податкових накладних №3 та №4 виникло зобов`язання оплатити залишок вартості поставленого газу, яка дорівнює сумі ПДВ за зареєстрованими податковими накладними, в розмірі 9 783 383,28 грн (дев`ять мільйонів сімсот вісімдесят три тисячі триста вісімдесят три грн.. 28 коп.) до 16.05.2024 року включно. Позивач не мав змоги зареєструвати вказані податкові накладні до дати скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку. Розрахунки у розмірі суми ПДВ за цим договором були проведені лише після зняття з Позивача ризиковості, а саме 16.05.2024 року.
Позивач зазначає, що не мав змоги зареєструвати за договором від 05.12.2023 року № 05/12/2023 податкові накладні №1 та №2 до дати скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку. Розрахунки у розмірі суми ПДВ за цим договором були проведені лише після зняття з Позивача ризикованості, а саме 10.05.2024 року.
На думку Позивача, з вини Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, який виніс протиправне рішення від 12.07.2023 № 43884 про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку, на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, за цим договором була затримано оплата Покупцем Позивачу суми коштів ПДВ в розмірі 25 083 400,00 грн. на період з 07.12.2023р. по 15.05.2024р., всього 161 день.
Інфляційні втрати згідно розрахунку складають 531 006.85 грн.
За розрахунком Позивача, за договором від 07.12.2023 року № 07/12/2023 була затримана оплата Покупцем Позивачу суми коштів в розмірі 9 783 383,28 грн. на період з 14.12.2023р. по 16.05.2024р., всього 155 днів, тож інфляційні втрати складають 267 053,79 грн.
Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що сплачена позивачем сума не є сплатою штрафу на підставі п.5.18. договору поставки № 220623 від 22.06.2023. Виходячи з викладеного, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між сплаченою на користь АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” 941 316,51грн. з призначенням платежу: «Відшкодування збитків згідно вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7» та стверджуваними збитками позивача у вигляді штрафу, сплаченого на користь контрагента за договором поставки № 220623 від 22.06.2023. За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 941 316,51грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Крім того, за висновком господарського суду, матеріали справи не містять доказів, що відбулась відмова у реєстрації або її зупинення поданих податкових накладних № 1 від 07.12.2023, № 2 від 08.12.2023, № 3 від 12.12.2023, № 4 від 13.12.2023. саме у зв`язку із зазначеними рішеннями Відповідача. Позивачем не надано рішень відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних або квитанції про зупинення реєстрації з посиланням на рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №43884 від 12.07.2023 та №55527 від 30.08.2023. За таких обставин позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявності як вини відповідача, так і причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками позивача.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне. 
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Азот-Імпекс» код ЄДРПОУ 41803552, (Позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення Відповідача збитків в розмірі 941316,51 грн. у вигляді сплаченого на користь Покупця штрафу за не реєстрацію податкової накладної та збитки у вигляді інфляційних втрат в розмірі 798 060,64 грн., загалом 1 739 377,15 грн. за рахунок коштів державного бюджету. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішенням відповідача позивач зазнав збитки у вигляді сплачених коштів як штраф за договором №220623 від 22.06.2023р. в розмірі 941 316,51 грн., інфляційних втрат у розмірі 531 006,85 грн. за договором від 05.12.2023р. №05/12/2023, та інфляційних втрат у розмірі 267 053,79 грн. за договором від 07.12.2023р. №07/12/2023. 
Відповідач надав відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог мотивуючи тим, що жодної майнової шкоди Позивачу не було завдано, а тому відсутні обумовлені законом підстави для відшкодування збитків. Посилаючись на приписи статей 22, 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідач вказує, що підстави для задоволення позову в цій справі відсутні.
З положень ч.ч. 1, 2, 6 ст. 11 Цивільного кодексу України слідує: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
У пунктах 6.8-6.16 постанови від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 Велика Палата Верховного Суду виклала висновки про умови цивільної відповідальності держави за шкоду, завдану протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючого органу:
« 8.49.1. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
8.49.2. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
8.49.3. Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
8.49.4. Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідними для доказування у спорах про стягнення збитків.
8.49.5. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
8.49.6. Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.
8.49.7. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
8.49.8. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки».
Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22, постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 906/41/24. 
Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.
Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб».
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Отже, з урахуванням предмета позову для висновку щодо збитків предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. 
При цьому природа такого зв`язку має бути пряма, тобто дії відповідача мають завдавати шкоду позивачеві як conditio sine qua non ("умова, без якої не може бути").
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №910/10501/19, від 07.10.2025 у справі № 555/66/24.
Крім того, стосовно висновку про неправомірність рішень, дій або бездіяльності контролюючого органу як умови деліктної відповідальності Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 звернулася mutatis mutandis до власних висновків, викладених у підпункті 9.9 постанови від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20, та відзначає, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) контролюючого органу (його посадових (службових) осіб) не є необхідним для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.
Як встановлено судом, на підставі вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7 за не реєстрацію податкової накладної Позивачем було сплачено на користь покупця Акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» 941 316,51 грн. визначені ним у позовній заяві як штраф згідно пункту 5.18 Договору з цим контрагентом. 
Так, законний майновий інтерес Покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ випливає з господарської операції, яку він як платник податку здійснює з іншим платником податку, від дій якого залежить, чи буде цей майновий інтерес реалізовано.
Цей майновий інтерес не має своїм джерелом окремі спеціальні умови господарського правочину між продавцем і покупцем. Він виникає в силу норм податкового законодавства внаслідок відповідної господарської операції між платниками податку.
Слід зауважити, що включення в господарські договори положень про відповідальність продавця (виконавця послуг) за порушення обов`язку щодо складання та реєстрації податкової накладної та/або вчинення інших діянь, які можуть призвести до позбавлення покупця (замовника) можливості включити суму податку за відповідну операцію до складу податкового кредиту, є звичайною діловою практикою, що набула поширення у зв`язку зі змінами в податковому законодавстві з 1 січня 2015 року.
За своєю правовою природою правочин, яким учасники господарської операції встановлюють відповідальність за ненадання зареєстрованої податкової накладної, порядок сплати штрафних санкцій, в частині, яка безпосередньо стосується майнового інтересу Покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, є правочином про порядок врегулювання шкоди, спричиненої порушенням цього інтересу. Цей правочин може бути вміщений у відповідний господарський договір, на виконання якого здійснюється господарська операція, внаслідок якої у платника податку в силу закону виникає цей майновий інтерес.
В той же час, сторонами договору не встановлено моменту набрання чинності п.5.18 договору поставки № 220623 від 22.06.2023
Позивачем до матеріалів справи долучено Договір поставки №220623 від 22.06.2023 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС" (Постачальник) та Акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» (Покупець), копія протоколу розбіжностей до Договору поставки №220623 від 22.06.2023, копію протоколу узгодження розбіжностей до Договору поставки №220623 від 22.06.2023.
Відповідно до ст. 181 ГК України (в редакції, що діяла на момент укладення Договору поставки) господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).
Однак як слушно зауважив господарський суд, Договір поставки №220623 від 22.06.2023 не містить ані п. 5.18., яким встановлено відповідальність продавця за неоформлення або несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, ані застереження про підписання договору із протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей. Це спростовує доводи позивача, що протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей підписані одночасно з договором.
В той же час, протокол узгодження розбіжностей до Договору поставки підписаний представниками сторін та є частиною Договору поставки №220623 від 22.06.2023, про що зазначено в його тексті. Тобто є домовленістю сторін про зміну умов договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. 
Сторонами не встановлено дату набрання чинності внесення змін до договору з урахуванням п. 5.18, а матеріали справи не містять доказів набрання чинності змінами до договору, що викладені у протоколі узгодження розбіжностей до Договору поставки №220623 від 22.06.2023. 
На підставі вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7 за нереєстрацію податкової накладної Позивачем було сплачено на користь покупця Акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» 941 316,51 грн, визначені ним у позовній заяві як штраф згідно з п. 5.18 Договору з цим контрагентом. 
Відповідно до умов цього пункту, у випадку не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в строки встановлені законодавством Покупець має право застосувати до Постачальника штраф за наступних умов.
За кожен такий факт не реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної Постачальник сплачує на користь Покупця штраф у розмірі 20% річних нарахованих на суму податку на додану вартість визначену у податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, які не було подано на реєстрацію в ЄРПН в строк, визначений чинним податковим законодавством, або було заблоковано податковим органом (зупинена реєстрація), за кожен день затримки в реєстрації, або до дати повернення передоплати.
Такий штраф не нараховується та не сплачується Постачальником за період, коли ним було своєчасно подано для реєстрації в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної, яка/який було заблоковано за рішенням податкового органу, за умови що Постачальником було подано відповідну скаргу протягом 10(десять) календарних днів з дати Повідомлення (Рішення) податкового органу про блокування (зупинення) реєстрації, та це рішення було скасовано за скаргою Постачальника в порядку адміністративного оскарження.
У разі не скасування Комісією податкового органу рішення про відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної в адміністративному порядку, Постачальник повинен сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% річних нарахованих на суму податку на додану вартість визначену у податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, за кожен день затримки в реєстрації починаючи з дня, наступного за днем прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, або до дати повернення передоплати.
В разі не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних внаслідок будь — яких причин чи обставин Покупець в будь-який час має право в односторонньому порядку відмовитись від договору повністю, або в частині виконання зобов`язання за господарськими операціями по яким мав місце факт не реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них письмово повідомивши про це Постачальника.
В разі відмови від договору повністю або частково Постачальник протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги (повідомлення) сплатити штраф в розмірі визначеному абзацом 2 цього пункту. Повернення Постачальником Покупцю в такому випадку суми коштів сплачених за непоставлений товар не звільняє Постачальника від сплати штрафу в розмірі визначеному абзацом 2 цього пункту з урахуванням абзацу 3.
Штраф визначений абзацом 2 цього пункту підлягає сплаті незалежно від результату адміністративного оскарження, судового оскарження чи факту реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних Постачальником у майбутньому.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 160/23606/23, яке набрало законної сили 17.04.2024, рішення Відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної було визнано протиправним та скасовано, також було визнано протиправним та скасовано рішення Відповідача (Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку та було зобов`язано Відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Азот-Імпекс" № 1 від 31.07.2023р. датою надходження на реєстрацію. 
Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, протиправні дії відповідача щодо визнання відповідності ТОВ "Азот-Імпекс" критеріям ризиковості платника податку, що мало наслідком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлені рішенням суду в адміністративній справі № 160/23606/23, яке є преюдиціальним при вирішенні даного господарського спору.
Зазначене рішення виконане 07.11.2024, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи. 
Отже, позивач реалізував своє право як платника податків у податкових відносинах і вчинив дії, спрямовані на відновлення майнового інтересу контрагента на одержання права на податковий кредит, а саме звернувся до адміністративного суду з позовом у справі №160/23606/23, за результатами вирішення якої ГУ ДПС зареєструвало у ЄРПН податкову накладну. 
Виконання судового рішення в зазначеній справі мало наслідком реалізацію майнового інтересу АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” на виникнення прав на податковий кредит, оскільки відповідно до абзацу другого пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, є для покупця таких товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що вимога від 16.01.2025 № 40-21/7 направлена контрагентом за договором поставки №220623 від 22.06.2023 після виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі № 160/23606/23, щодо реєстрацій податкової накладної №1 від 31.07.2023 датою її надходження на реєстрацію, яке виконане 07.11.2024. 
Крім того, позивачем платіжною інструкцією № 106 від 28.01.2025 було сплачено на користь АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” 941 316,51 грн. з призначенням платежу: «Відшкодування збитків згідно вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7». 
Розрахунок суми збитків за підписом директора АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” наданий позивачем до матеріалів справи, є розрахунком збитків від інфляції на суму 63 081 600,00 грн. за період серпень 2023-січень 2024 та дорівнює саме 941 316,51 грн.
Таким чином, сплачена позивачем сума не є сплатою штрафу на підставі п.5.18. договору поставки № 220623 від 22.06.2023.
В розрізі доводів апеляційної скарги та незгоди позивача із цими висновками суду колегія суддів вважає за необхідне додати наступне. 
За своєю правовою природою правочин, яким учасники господарської операції встановлюють відповідальність за ненадання зареєстрованої податкової накладної, порядок сплати штрафних санкцій, в частині, яка безпосередньо стосується майнового інтересу Покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, є правочином про порядок врегулювання шкоди, спричиненої порушенням цього інтересу. Цей правочин може бути вміщений у відповідний господарський договір, на виконання якого здійснюється господарська операція, внаслідок якої у платника податку в силу закону виникає цей майновий інтерес.
Установлення сторонами такого правочину розміру штрафних санкцій, який перевищує дійсні втрати, пов`язані з утратою майнового інтересу покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, може мати зобов`язуючу дію для сторін правочину, однак не становить підстави для збільшення розміру відповідальності держави, коли втрата майнового інтересу була наслідком неправомірних рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу.
Причинно-наслідковий зв`язок як умова відповідальності держави за наслідки неправомірних рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу простежується в розмірі дійсних втрат, пов`язаних з утратою майнового інтересу покупця на отримання права на податковий кредит з ПДВ. Натомість установлення сторонами господарського договору обсягу відповідальності, який перевищує ці втрати, залежить від їх волі, а притягнення продавця до відповідальності в обсязі, що перевищує дійсні втрати, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючого органу.
При цьому не заперечується, що розмір шкоди, спричиненої втратою майнового інтересу покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, може перевищувати суму податкового кредиту на положення пункту 114.3 статті 114 ПК України, який визначає, які втрати і витрати можуть становити шкоду, заподіяну протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, однак дійсний обсяг шкоди підлягає доведенню позивачем.
Як вже було зазначено, в протоколі узгодження розбіжностей до Договору поставки сторони погодили в п. 5.18 передбачити умову, за якої «штраф не нараховується та не сплачується Постачальником, а саме за період, коли ним було своєчасно подано для реєстрації в ЄРПН податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної, яка/який було заблоковано за рішенням податкового органу, за умови що Постачальником було подано відповідну скаргу протягом 10 (десять) календарних днів з дати Повідомлення (Рішення) податкового органу про блокування (зупинення) реєстрації, та це рішення було скасовано за скаргою Постачальника в порядку адміністративного оскарження».
Проте позивач не скористався процедурою адміністративного оскарження рішення податкового органу, що могло дозволити йому уникнути негатив них наслідків у вигляді застосування договірної неустойки.
Також, цим же пунктом було визначено, що «Постачальник повинен сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% річних нарахованих на суму податку на додану вартість визначену у податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, за кожен день затримки в реєстрації починаючи з дня, наступного за днем прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, або до дати повернення передоплати.
Таким чином, сторони передбачили можливість запобігти надмірному нарахуванню штрафних санкцій, зокрема, у випадку своєчасного (невідкладного) повернення передоплати після прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, разом з тим, позивач не вчинив належних обачних та розумних у даній ситуації дій, якими б міг запобігти збільшенню розміру неустойки, усвідомлюючи тривалість строків процедури оскарження рішення податкового органу.
Крім того, керуючись свободою розсуду в порядку ст. 6, 627 ЦК України позивач на свій ризик погодив умови в протоколі узгодження розбіжностей до Договору поставки, що «штраф підлягає сплаті незалежно від результату адміністративного оскарження, судового оскарження чи факту реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних Постачальником у майбутньому».
Апеляційний суд зауважує, що саме лише зазначення у підпункті 114.3.2 пункту 114.3 статті 114 ПК України, що штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, можуть включатись до складу шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, не означає, що сплата контрагенту штрафних санкцій у будь-якому розмірі становить достатню причину для визнання того, що вони знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з такими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів з огляду на викладені вище висновки. 
Зіштовхнувшись із протиправною перешкодою з боку контролюючого органу для виконання Продавцем необхідних дій, від яких залежало виникнення у Покупця права на податковий кредит з ПДВ, Продавець може реалізовувати своє право оскаржити рішення, дії (бездіяльність) контролюючого органу (посадових осіб) (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України), тобто усунути порушення закону з боку контролюючого органу, або вимагати відшкодування шкоди, спричиненої таким порушенням, якщо негативні наслідки порушення для нього вже настали, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.
В даному випадку позивач таким правом на оскарження рішення податкового органу в судовому порядку скористався, натомість в подальшому, після виконання рішення суду відповідачем 07.11.2024, добровільно, на підставі вимоги свого контрагента (покупця) від 16.01.2025 сплатив 28.01.2025 грошову суму в розмірі 941 316,51 грн, яка не є сплатою штрафу на підставі п.5.18. договору поставки № 220623 від 22.06.2023 та відповідно у розумінні означених вище положень законодавства України не є шкодою, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
В даному випадку ТОВ "Азот-Імпекс" реалізувало своє право як платника податків у податкових відносинах і вчинило дії, спрямовані на відновлення майнового інтересу контрагента на одержання права на податковий кредит, а саме звернулось до адміністративного суду з позовом у справі № 160/23606/23, за результатами вирішення якої ГУ ДПС зареєструвало у ЄРПН Податкову накладну датою її подання на реєстрацію. Виконання судового рішення в зазначеній справі мало наслідком реалізацію майнового інтересу АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” на виникнення прав на податковий кредит, оскільки відповідно до абзацу другого пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, є для покупця таких товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.
Доказів існування інших втрат внаслідок протиправного рішення контролюючого органу щодо згаданого контрагента позивачем суду не представлено, у зв`язку із цим немає підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між витратами, яких зазнав Позивач, сплативши на користь АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” 941 316,51 грн за Договором, і протиправним рішенням контролюючого органу, адже ТОВ "Азот-Імпекс" домігся усунення наслідків цього рішення. 
У контексті спірних правовідносин причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягав у тому, що внаслідок протиправних дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області з блокування реєстрації в ЄРПН податкової накладної АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” втратив би можливість включити до складу податкового кредиту суму сплаченого в ціні ПДВ за операцією поставки за Договором. 
Оскільки ТОВ "Азот-Імпекс" в адміністративному процесі змогло запобігти заподіянню контрагенту збитків на суму ПДВ за операцію за Договором, які він міг понести через неможливість включити цю суму до складу податкового кредиту, апеляційний суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах не відбулось об`єктивного зменшення майнових благ Покупця, а 941 316,51 грн, які Продавець сплатив на його користь відповідно до пункту 5.18. Договору, не були необхідними витратами, які він мусив зробити для відновлення порушеного майнового інтересу Покупця, що унеможливлює стягнення зазначеної суми з Державного бюджету України як збитків (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13.11.2023 у справі № 925/564/21, від 28.06.2024 у справі №906/1015/20).
Тобто відсутній причинно-наслідковий зв`язок між сплаченою на користь АТ “Кременчуцький сталеливарний завод” 941 316,51 грн. з призначенням платежу: «Відшкодування збитків згідно вимоги від 16.01.2025 № 40-21/7» та стверджуваними збитками позивача у вигляді штрафу, сплаченого на користь контрагента за договором поставки № 220623 від 22.06.2023.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги про стягнення з відповідача за рахунок коштів державного бюджету збитків в сумі 941316,51 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Щодо вимоги про сплату збитків у вигляді втрат від інфляції на суму, яка могла бути сплачена контрагентом позивача за період не реєстрації податкових накладних № 1 від 07.12.2023 на суму 75 250 200 грн., № 2 від 08.12.2023 на суму 75 250 020 грн., № 3 від 12.12.2023 на суму 37 625 100 грн., № 4 від 13.12.2023 на суму 21 075 199,66 грн.
Так, за Договорами укладеними Позивачем з ТОВ "СІТІЕНЕРДЖІ" сума, що дорівнює сумі податкового кредиту загальної вартості газу підлягає оплаті протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства, та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем.
Як вбачається з матеріалів справи податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в наступні дати:
- № 1 від 07.12.2023 на суму 75 250 200грн., сума ПДВ 12 541 700,00грн. зареєстрована 10.05.2024
- № 2 від 08.12.2023 на суму 75 250 020 грн., сума ПДВ 12 541 700,00грн. зареєстрована 10.05.2024
- № 3 від 12.12.2023 на суму 37 625 100 грн., сума ПДВ 6 270 850,00грн. зареєстрована 13.05.2024
- № 4 від 13.12.2023 на суму 21 075 199,66грн., сума ПДВ 3 512 666,28грн. зареєстрована 13.05.2024
Загальна сума ПДВ, строк оплати якої відтерміновано до реєстрації податкових накладних становить 9 783 383,28 грн.
За період грудень 2023 року - травень 2024 року позивачем нараховано збитки від інфляції на суму 798 060,64грн. 
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивачем помилково до розрахунку суми інфляції внесено показники за травень 2024 року.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у своїй постанові від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Враховуючи, що реєстрація податкових накладних відбулась в період 10-13 травня 2024 року індекс інфляції за травень безпідставно застосований Позивачем під час розрахунку суми збитків від інфляції.
Також, як встановлено судом, позивач, як на доказ протиправної поведінки відповідача, що призвела до спричинення збитків, посилався на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №160/23606/23 (набрало законної сили 17.04.2024).
Зазначеним рішенням суду рішення Відповідача було визнано протиправним та скасовано рішення Відповідача (Комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №43884 від 12.07.2023 та №55527 від 30.08.2023.
Проте, матеріали справи не містять доказів, що відбулась відмова у реєстрації або її зупинення поданих податкових накладних № 1 від 07.12.2023, № 2 від 08.12.2023, № 3 від 12.12.2023, № 4 від 13.12.2023. саме у зв`язку із зазначеними рішеннями Відповідача.
Так наявні у матеріалах справи рішення про реєстрацію податкових накладних № 1 від 07.12.2023, № 2 від 08.12.2023, № 3 від 12.12.2023, № 4 від 13.12.2023 встановлено дату їх оформлення та дату прийняття рішення про реєстрацію цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних без зазначення відомостей про причини тривалого періоду такої реєстрації.
Позивачем не надано рішень відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних або квитанції про зупинення реєстрації з посиланням на рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №43884 від 12.07.2023 та №55527 від 30.08.2023.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (далі - Порядок № 1165), а наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (далі - Порядок № 520).
За положеннями Порядку № 520 платник податку має час та можливість змінити обставини щодо зупинення реєстрації податкової накладної шляхом подання уточнюючої інформації та у разі її відповідності вимогам закону та, після перевірки такої інформації контролюючим органом, уникнути прийняття рішення про відмову у реєстрації.
У зв`язку з цим, доводи позивача, що без скасування рішення про відповідність ТОВ "Азот-Імпекс" критеріям ризиковості реєстрація податкових накладних не могла бути проведена є помилковими, оскільки позивач міг скористатись передбаченою Порядком № 520 процедурою для проведення реєстрації податкових накладних і за наявності рішень податкового органу щодо відповідності його критеріям ризиковості (подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 922/1523/23).
Оскільки контролюючим органом не приймалось рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, як і про її зупинення, то саме продавець/постачальник (ТОВ "Азот-Імпекс") є відповідальною особою перед своїм контрагентом-покупцем у господарській операції.
Водночас відповідно до абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН (абзац сьомий пункту 198.6 статті 198 ПК України).
Відтак контрагент позивача не втрачає право на отримання податкового кредиту і внаслідок зупинення реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН.
Більше того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №160/23606/23 у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити ТОВ "Азот-Імпекс" з переліку ризикових платників податків було відмовлено.
Щодо аргументів скаржника, викладених у його апеляційній скарзі, суд додатково вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що рішення про відповідність платника податку на додану вартість (позивача) критеріям ризиковості платника податку було прийнято 12.07.2023, а вже 30.08.2023 позивачем було отримано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Відповідач-1) від 30.08.2023 № 55527 про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку, на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Договори між Позивачем та ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” (покупець) на поставку природного газу № 05/12/2023 та договір №07/12/2023 по операціям з купівлі-продажу природного газу було укладено 05.12.2023 року та 07.12.2023 року відповідно.
Тобто на момент укладення означених договорів ТОВ "Азот-Імпекс" було достеменно відомо про його статус «ризикового контрагента», з наявністю якого пов`язується виникнення складнощів у реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Водночас, нехтуючи наведеним, позивач усвідомлено включив в договори з ТОВ “СІТІЕНЕРДЖІ” умови, за якими «сума, що дорівнює сумі податкового кредиту загальної вартості газу за цим Договором з ПДВ - 25 083 400,00 грн., підлягає оплаті протягом 3 (трьох) робочих днів з дати складення та реєстрації Оптовим продавцем відповідної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог чинного законодавства, та отримання такої податкової накладної Оптовим покупцем» (абз. 3 п. 5.1 Договорів).
Варто наголосити, що пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. За висновками Великої Палати Верховного Суду, зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19). Сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц).
Таким чином, позивачем допущено необачну поведінку, адже незважаючи на свободу договору він на свій ризик погодив умови оплати з прив`язкою до складення та реєстрації відповідної податкової накладної з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних, розуміючи настання можливих негативних наслідків щодо термінів проведення остаточних розрахунків, які пов`язані з моментом реєстрації податкових накладних в ЄРПН та отримання їх покупцем, що призвело до їх надмірної затримки та можливого знецінення грошових коштів, чому можливо було б запобігти за інших умов.
При цьому як вже було вказано, позивач міг скористатись передбаченою Порядком № 520 процедурою для проведення реєстрації податкових накладних і за наявності рішень податкового органу щодо відповідності його критеріям ризиковості (див. висновок у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 922/1523/23), проте цього не зробив, чим фактично самостійно призвів до відстрочення настання моменту оплати відповідно до абз. 3 п. 5.1. Договорів.
За таких обставин, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що неправомірні рішення податкового органу, у цьому конкретному випадку, призвели до понесення позивачем збитків у вигляді інфляційних втрат. 
Звідси суд першої інстанції правильно виснував про не підтвердження матеріалами справи факту того, що саме внаслідок протиправних рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області позивачу завдано збитків у спірних правовідносинах.
У постановах Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 922/1523/23, від 21.05.2024 у справі № 904/2104/19 (904/2410/20), які прийняті у подібних правовідносинах, наголошено, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б однієї із названих умов, цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди не настає.
Отже, причинний зв`язок між протиправними рішеннями державного органу і збитками є обов`язковою умовою відповідальності та задоволення позовних вимог.
Відсутність або ж недоведеність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).
У цій справі позивачем не доведено, зокрема, причинно-наслідкового зв`язку між протиправними рішеннями відповідача та витратами, які позивач поніс на відшкодування податкового кредиту свого контрагента як і його особистими майновими втратами внаслідок затримки у розрахунках з іншим контрагентом, колегія суддів вважає правильним висновок господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Твердження апелянта про наявність повного складу цивільного правопорушення (трьох його складових у спорі про застосування деліктної відповідальності органу державної влади) спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та зазначеними вище законодавчими приписами.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, та нормами права, які їх регулюють, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їм належну правову оцінку.
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим відхиляються судом як необґрунтовані, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 у справі № 904/3777/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 у справі №904/3777/25 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "АЗОТ-ІМПЕКС".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 17.06.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко