Справа № 367/7774/25
Провадження №2/367/2189/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року         місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Білогруд О.О.,
за участю секретаря судового засідання Гончаренко Н.В.,
представника позивача Юзипчука М.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
установив:
І. Стислий виклад позиції позивача.
Представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» М. Ткаченко подано до суду указаний позов. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 укладено договір №0992740509 (далі – Договір). Відповідно до умов Договору позики перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною цього Договору позики. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною цього Договору позики. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, в межах строку дії Договору – 36 календарних місяці з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Пропозиція (оферта) на отримання 3 траншу згідно з Заявкою-анкетою № 2628605497 від 08.03.2020 в рамках Договору про надання позики № 0992740509 від 28.12.2019 підписано позичальником 08.03.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація., передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження та зазначенням реквізитів банківської картки, на рахунок якої надалі кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі , встановленому Договором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, станом на сьогодні строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0992740509. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0992740509, таким чином ТОВ «Коллект центр» наділене правом вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості за Договором № 0992740509 від 28.12.2019, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 79868,40 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 4 250 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 75 618,40 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55324,63 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 4250 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 51074,63 грн; витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн; витрати на правову допомогу – 16 000,00 грн.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний матеріал передано для розгляду судді Білогруд О.О.
Ухвалою судді від 17.07.2025 постановлено відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач з позовною заявою не погоджується, вважає її безпідставною та необґрунтованою. При нарахуванні такого розміру відсотків позивачем порушено вимоги статті 1048 ЦК України, не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Згідно з пунктом 3.1 Договору перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-анкети. У Заявці-анкеті на отримання першого фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого фінансового кредиту на строк користування, визначений у додатку № 2. У пропозиції надання 3 траншу кредиту згідно з Заявкою-анкетою в рамках договору надання позики за договором № 0992740509 від 28.12.2019 зазначено, що розмір кредиту (траншу) – 4250 грн, строк користування – 30 днів. Строк користування кредитом визначений і в акцепті оферти від 08.03.2020 – 30 днів. Тобто якщо кредит був отриманий 08.03.2020, як стверджує позивач, то відповідно до цього його повернення мало відбутися до 07.04.2020. Строк нарахування відсотків мав завершитися 07.04.2020, їхній розмір за користування кредитом у розмірі 4250 грн повинен був складати 1561 грн (52,06 грн * 30). Якщо взяти до уваги нарахування за користування кредитом у розмірі 1400 грн (який був погашений) та користування кредитом у розмірі 3250 грн, який теж був погашений, загальна сума відсотків складає: 17,15 грн * 30 + 24,50 * 4 + 39,81 * 30 = 514,50 грн + 98 грн + 1194,30 грн = 1806,80грн. Позивач безпідставно проводив нарахування відсотків, починаючи з 28.12.2019 до 23.06.2025. Також відповідач зазначив, що нарахування позивачем відсотків у розмірі 51074,63 грн, тоді як тіло кредиту становить лише 4250 грн, порушує принципи пропорційності, розумності та співмірності, згідно зі частиною третьою статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором. Крім того, згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки 1%, у той час як позивачем проведено розрахунок за ставкою 1,75 %. Також відповідач звертає увагу суду на те, що є внутрішньо переміщеною особою, житло, де він проживав, було знищено/пошкоджено, позивачем пропущений строк звернення до суду, крайнім днем повернення позики був 07.04.2020, у строк до 07.04.2023 позивач мав право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Зазначає, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також відповідач наголошує, що заявлені витрати на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи та не відповідають критеріям розумності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності. До відзиву додано довідку ВПО відповідача, акт депутата Ірпінської міської ради від 26.05.2022, акт обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 03.05.2024. 
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач не заперечує факт укладення договору, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами, відповідач не був позбавлений можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення. Відповідно до розділу 7 Договору позики підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на веб-сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також з Правилами надання грошових коштів у позику. Представник позивача вказує, що у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Пропозиція (оферта) на отримання 3 траншу згідно з Заявкою-анкетою № 2628605497 від 08.03.2020 в рамках Договору про надання позики № 0992740509 від 28.12.2019 підписана позичальником 08.03.2020, протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору позичальнику надається право користування кредитними коштами. Пропозиція (оферта) на отримання 3 траншу містить погоджені умови щодо строку договору 3 роки, таким чином строк дії договору погоджений до 28.12.2022, також умовами Договору передбачено автоматичну пролонгацію строку дії договору ще на 36 календарних місяців, якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Строк користування траншем – 30 календарних днів, строк користування кредитними коштами, наданими окремими траншами в рамках відновлювальної кредитної лінії, обмеженої максимальною сумую 20000 грн – 36 календарних місяців з дати укладення договору. Нарахування відсотків за Договором проведено за період з 08.03.2020 до 27.12.2022 включно, відсоткова ставка 1,75 % денних. Щодо доводів відповідача про те, що позивач неправомірно під час дії карантину, воєнного стану нарахував відсотки – вказані ним норми застосовуються щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. Посилання відповідача на дію норми частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним, оскільки вказана норма була введена в дію 22.11.2023. Щодо позовної давності позивач зазначив, що строк дії договору 36 календарних місяців (до 28.12.2022), строк позовної давності спливає 28.12.2025. Також представник позивача вказав, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, до позовної заяви було додано докази для підтвердження витрат на правничу допомогу. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що позивач ототожнює поняття «строк дії договору» та «строк користування кредитом», у пропозиції надання 3 траншу кредиту зазначається, що розмір кредиту (траншу) – 4250 грн, а строк користування – 30 днів, строк користування кредитом визначений і в акцепті оферти від 08.03.2020 – 30 днів, повернення кредиту мало відбутися до 07.04.2020 – саме за такий період могло відбутися нарахування відсотків. Саме з 08.04.2020 у позивача виникло право на витребування суми коштів у розмірі 4250 грн, а не з 28.12.2022, як стверджує позивач. Зазначає, що аналіз положень норми, зазначеної у пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, свідчить про обов`язок провести списання всіх платежів, які були передбачені відповідними договорами з 24.02.2022. Представник відповідача повторно звернула увагу суду на те, що тіло кредиту становить 4250 грн, а нараховані відсотки – 51074,63 грн, це порушує принципи пропорційності, розумності та співмірності. Зазначила, що позивач не повідомляв про поважність причин пропуску строку звернення до суду, клопотання про поновлення строків не подавав, позивач мав право звернутись з заявою про стягнення заборгованості до 07.04.2023. Витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн не відповідають критеріям розумності, не є співмірними зі складністю справи.
Судове засідання 01.09.2025, 21.01.2026 не відбулися у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності головуючим суддею. Представник позивача Юзипчук М.В. у судовому засіданні 05.03.2026 зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 05.03.2026 зазначив, що відзив підтримує у повному обсязі, вважає, що відсотки нараховані неправомірно. У судовому засіданні суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, датою рішення є дата складання повного тексту судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, установлені судом.
Судом установлено, що 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (Товариство) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509, згідно з пунктами 1.1, 1.2 1.5 якого Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom» (Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. 
Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступного траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим. 
Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії – 20000 гривень. 
Згідно з пунктом 1.6 Договору максимальний строк користування кредитом (траншем) – 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту – 20000 гривень, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (заборгованості) – 1,75 %. 
Пунктом 1.7 Договору передбачено, що протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору Позичальнику надається право користуватись діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.
Відповідно до пункту 1.15 Договору розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у додатку № 1 та додатку № 2 до договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку № 3 та додатку № 4 до договору – при наданні (отриманні) другого та наступного траншів кредиту.
Згідно з пунктом 3.3. Договору строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом.
Відповідно до пункту 3.5. Договору сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15. договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем) що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша, ніж 1,75%, то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою, визначеною відповідно до п. 1.15 договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75% за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу).
Згідно з п. 5.3. Договору у разі прострочення Позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі Позичальник самостійно нараховує та сплачує Товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 7.1 Договору Позичальник підтверджує, що він самостійно перед укладенням Договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проєктом договору і які відповідають умовам цього Договору, та погоджується з ними.
Пунктом 3 «Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom», затверджених наказом № 11/1 від 11.05.2019 директором ТОВ «Інфінанс» (далі – Правила) визначено умови фінансового кредиту. Фінансовий кредит надається на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (кредитами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців (підпункти 3.1., 3.2). Максимальна сума кредиту становить 20000 грн (підпункт 3.3). Загальні умови надання першого та наступного кредиту (траншу): І транш до 30 календарних днів з максимальною відсотковою ставкою 1,75% за один календарний день, умови отримання – після укладення та підписання договору, ІІ та наступні транші (кредити) до 30 календарних днів з максимальною відсотковою ставкою 1,75% за один календарний день, умови отримання – після укладення правочину на отримання наступного траншу в рамках договору в разі відсутності боргу за попереднім траншем (підпункт 3.4). Строк користування останнього кредиту не може перевищувати строк дії договору (підпункт 3.5).
Пунктом 4 Правил визначено порядок звернення за отриманням фінансового кредиту. Пунктом 7 Правил визначено порядок нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту. Відсотки за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно (підпункт 7.1.). Повернення заборгованості здійснюється одним платежем по закінченні строку поточного кредиту (траншу), встановленого в договорі (підпункт 7.4).
Порядок зміни/продовження строку дії фінансового кредиту визначено пунктом 8 Правил. Строк користування другим та наступними кредитами (траншами) може бути змінений/продовжений на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу). Продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється в разі дотримання наступних передумов: на момент продовження строку поточного кредиту (траншу) строк дії договору не закінчився, повністю сплачено нараховані відсотки за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту (підпункти 8.2 – 8.3).
Пунктом 9 Правил визначено порядок надання наступних кредитів (траншів) позичальнику при умові підписаного договору. Товариство надає наступні транші (кредити) позичальнику за умови подання позичальником засобами ІТС електронної заявки, прийняття товариством рішення про надання наступного траншу кредиту, формування в особистому кабінеті оферти та акцептування позичальником оферти на отримання наступного траншу кредиту в рамках договору (підпункт 9.1).
Відповідальність передбачена пунктом 10 Правил. У разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом у повному обсязі Позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (підпункт 10.2).
08.03.2020 ОСОБА_1 підписав Заявку-Анкету на отримання кредиту у сумі 4250 грн, термін кредиту – 30 днів.
Згідно з Пропозицією надання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 2628605497 від 08.03.2020 в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0992740509 від 28.12.2019 (оферта), ТОВ «Інфінанс» пропонує ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom», затверджених наказом № 11/1 від 11.05.2019 та отримати 3 транш кредиту в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 на нижчевикладених умовах. Основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) – 4250 грн; строк користування кредитом (траншем) – 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, - 3 роки, відсоткова ставка – 1,225 % за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка – 447,125 %; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні – 1562 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) – 447,15 %. Всі інші умови викладені у Правилах та Договорі. 
Згідно з акцептом оферти від 08.03.2020 на отримання 3 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 2628605497 від 08.03.2020 в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, ОСОБА_1 згоден з умовами оферти , основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) – 4250 грн; строк користування кредитом (траншем) – 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, – 3 роки, відсоткова ставка – 1,225 % за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка – 447,125 %; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні – 1562 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) – 447,15 %. Всі інші умови викладені у Правилах та Договорі. 
Відповідно до листа від 07.03.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтверджує, що 08.03.2020 о 13:14:54 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 4250 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 50518778.
Згідно з розрахунком заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10.01.2023: заборгованість по основній сумі кредиту – 4250 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 36050,90 грн; нараховані відсотки зг. кр. дог. – 39567,50 грн (дата початку нарахування – 14.07.2021, дата кінця нарахування – 27.12.2012, відсоткова ставка – 1,75 % денних); загальна сума – 79868,40 грн. 
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 23.06.2025: заборгованість за тілом кредиту – 4250 грн; заборгованість за відсотками – 75618,40 грн; загальна заборгованість за договором на 23.06.2025 – 79868,40 грн; загальна заборгованість заявлена до стягнення – 55324,63 грн.
14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 0992740509 від 28.12.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , на загальну суму 40300,90 грн, з яких: за тілом кредиту – 4250 грн, за відсотками – 36050,90 грн.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 0992740509 ОСОБА_1 .
Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 01.07.2024 було укладено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги. У заявці на надання юридичної допомоги № 900 від 01.05.2025 сторони за договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , за надання усної консультації з вивчення документів – 4000 грн; за складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 12000 грн.
Згідно з довідкою від 27.05.2022 № 3008-5001665992 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання – АДРЕСА_1 . Відповідно до Акта депутата Ірпінської міської ради Довганич А.С. від 26.05.2022 ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації з 1999 року.
Згідно з Актом обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, від 03.05.2024 №5980/3 будинок АДРЕСА_3 непридатний для використання за цільовим призначенням, квартира АДРЕСА_4 пошкоджена (до стану, непридатного для проживання).
IV. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка і висновки суду.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частинах першій – третій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.
У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існуванні на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з частинами першою та другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша стаття 612 ЦК України).
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 ЦК України.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі статтями 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавіти о-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача).
Матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Надані позивачем документи підтверджують факт укладення між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 в електронній формі шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Крім того, підтверджено факт підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Акцепту оферти від 08.03.2026 на отримання 3 траншу кредиту в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, яким, зокрема, визначено розмір кредиту (транш) – 4250 грн, строк користування кредитом – 30 днів, строк дії Договору надання позики від 28.12.2019 – 3 роки, а також перерахування кредитних коштів (траншу) у сумі 4250 грн.
Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, а саме 3 траншу кредиту згідно з Акцептом оферти від 08.03.2020, у добровільному порядку ОСОБА_1 не повернув, а позивач належними доказами підтвердив наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором, суд вважає доведеним обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4250 грн. 
Щодо стягнення відсотків. 
Укладений між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 є рамковою угодою про відкриття кредитної лінії із кредитним лімітом 20000 грн із строком дії угоди протягом 36 місяців, в межах строку дії якої позичальник мав можливість отримати необмежену кількість кредитів (траншів) із окремо визначеними умовами, що передбачено пунктом 1.15 договору. Так, відповідно до пропозиції та акцепту оферти на отримання 3-го траншу кредиту згідно заявки-анкети від 08.03.2020 сторони погодили надання кредиту в розмірі 4250 грн зі строком кредитування 30 календарних днів та процентною ставкою 1, 225% за один день користування кредитом. Зазначений кредит (транш) позикодавцю повернуто не було. Враховуючи неповернення кредиту (траншу), кредитодавець нарахував проценти за період з 09.03.2020 до 14.07.2021, тобто за 493 дні, в розмірі 36050,90 грн. В подальшому ТОВ «Інфінанс» відступило свої права вимоги за вказаним договором позики ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу нарахувало відповідачу відсотки за період з 14.07.2021 по 27.12.2022, тобто ще за 532 дня, в розмірі 39567,50 грн.
Вирішуючи цей спір суд звертає увагу сторін на усталену практику Верховного Суду щодо вирішення спорів, пов`язаних із кредитуванням, правові висновки якого, відповідно до положень статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше – це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення – прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту – в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у пунктах 81, 83, 84, 85, 87 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. 
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити. Указані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17.
У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16).
Тобто твердження сторони позивача про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, свідчать про помилкове розуміння стороною позивача правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).
Згідно з пунктом 128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, з урахуванням системного аналізу норм ЦК України, що регулюють правовідносини із надання грошових коштів у кредит (позику), та наведених правових висновків Верховного Суду, суд тлумачить умови положень Договору позики у тому числі на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , в сукупності з умовами пропозиції та акцепту оферти на отримання 3 траншу кредиту згідно з Заявкою-анкетою від 08.03.2020, та вважає, що сторонами погоджено суму кредиту, строк кредитування та процентну ставка за кредитом, яка нараховується відповідно до положень статті 1048 ЦК України. Водночас, умови пункту 3.5. Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом є встановленою договором відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 ЦК України.
Відтак частина нарахованих процентів в межах погодженого сторонами 30-денного строку кредитування за погодженою процентною ставкою 1,225 % на день, що складає 1561,80 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Водночас, щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих за період понадстрокового користування кредитом (прострочення виконання зобов`язання), суд звертає увагу на те, що 24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Зазначеним законом пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають частковому задоволенню. Зокрема, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0992740509 від 28.12.2019 у розмірі 5811,80 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4250 грн, заборгованість за відсотками – 1561,80 грн.
Заборгованість за нарахованими процентами за понадстрокове користування позикою (прострочення виконання зобов`язань) в розмірі 49512,83 грн, які просив стягнути позивач, відповідно до пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» підлягають списанню ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТРОМ».
VI. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 10,5% (5811,80 *100/55324,63) від заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на сплату судового збору в розмірі 317,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1680 грн.
Враховуючи викладене, на підставі статей 524, 525, 526, 611, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись статтями 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –
ухвалив:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0992740509 від 28.12.2019 у сумі 5811 (п`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок, з них: заборгованість за тілом кредиту – 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень, заборгованість за відсотками – 1561 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати зі сплати судового збору у розмірі 317 (триста сімнадцять гривень) 94 (дев`яносто чотири) копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень. 
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України – https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням – http://reyestr.court.gov.ua.
5. Повний текст рішення складено та підписано 20.04.2026.

Відомості про учасників:
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ідентифікаційний код 44276926, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_1 .

Суддя         О.О. Білогруд