Провадження № 2-о/641/55/2026 	Справа № 641/196/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 травня 2026 року         м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Кожихової Г.В.,
присяжних Чаленко М.І. та Шубіна В.І.,
за участю секретаря судового засідання Собченко В.С., 
представника заявниці адвоката Вигулярного І.В. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 641/196/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління МЮУ (м. Харків) про оголошення фізичної особи померлою
встановив:
Стислий зміст заяви, позиції учасників справи
12.01.2026 представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Вигулярний І.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернувся до суду із заявою, в якій просить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_3 , виданий 03.06.2022, орган, що видав 6315 оголосити померлим, датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , - місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати населений пункт Кам`янське, Василівського району Запорізької області, причиною смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати загибель під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану; загибель вважати пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.
В обгрунтування поданої заяви вказав, що 28.04.2025 заявниця у справі отримала сповіщення сім`ї № 037104 про те, що її син, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стрілець відділення військової частини НОМЕР_4 , який зник безвісти 22 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, неухильно дотримуючись Конституції України та сумлінного виконання обов`язків військової служби, в районі населеного пункту Кам`янське, Василівського району, Запорізької області. За висновкми службового розслідування в ході його проведення встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель солдата ОСОБА_2 , службовим розслідуванням не здобуто. Відомостей про місцезнаходження солдата ОСОБА_2 та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступень їх тяжкості, службовим розслідуванням також не здобуто. З огляду на викладене, слід вважати солдата ОСОБА_2 , таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання, при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Отже, з 22 грудня 2024 року заявниця як мати ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки відсутня довідка про його смерть. Метою встановлення факту, що має юридичне значення є державна реєстрація смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який породжує правові наслідки для заявниці, а саме: отримання виплат передбачених законодавством після загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та оформлення спадщини, тобто від встановлення цього факту залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявниці як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Наголошує, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, які дають підстави вважати, що ОСОБА_2 як військовослужбовець загинув під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській віні з вірогідною датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також вказує, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). 
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надав до суду пояснення щодо заяви обґрунтовуючи свою позицію, що відповідно до пункту 15 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України 19 жовтня 2016 року № 730), Міністерство оборони України є окремою юридичною особою публічного права має печатку із зображенням державного герба України із своїм найменуванням власні бланки, рахунки в органах Казначейства. Разом з цим, є визначальним той факт, що ОСОБА_2 не займав жодної посади в штаті саме Міністерства оборони України, як юридичної особи, військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, будь-які безпосередні правовідносини між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України відсутні та вважає, що дані твердження вкотре підкреслюють, що Міністерство оборони України є неналежною стороною по даній судовій справі. Також наголосив на тому, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи. Посилався на висновки щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22. У наданих поясненнях також просить розгляд справи провести за відсутності представника Міністерства оборони України.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 16.01.2026 відкрито провадження у вказаній справі. Клопотання представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Вигулярного Ігоря Вікторовича про витребування доказів – задоволено. 
Витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26 м. Київ, 01001, тел. 044-527-63-96) інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 .
Витребувано від Національного інформаційного бюро при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України інформацію про те, чи рахується ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , як військовополонений.
Витребувано від Державної податкової служби у Харківській області про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період часу з 22.12.2024 по теперішній час.
Витребувано від Інформаційного центру ГУ НП України в Харківській області про судимість ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Витребувано від Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про наявність чи відсутність актових записів про зміну прізвища чи актовий запис про смерть, інформацію про батьківство, укладення/розірвання шлюбу щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Витребувано у ВП № 2 ХРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області інформацію про результати досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12025221150000554 від 30.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 надати до суду належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування за фактом безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відомості щодо наявності членів сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, перелік яких передбачено статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; відомості про осіб, які звертались на ім`я командира вказаної військової частини із заявою про виплату грошового забезпечення.
У судових засіданнях заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Вигулярний І.В. заяву підтримали у повному обсязі, з мотивів наведених у заяві та просили її задовольнити. Наголошували на тому, що на існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначили, що висновки службового розслідування по факту зникнення ОСОБА_2 з урахуванням свідчень військовослужбовців, які в цей день разом виконули бойові завдання, беззаперечно підтверджують факт ймовірної гибелі батька заявника. Також просили врахувати наявну практику Верховного Суду, зокрема висновки, викладені в постанові від 29.04.2026 у справі № 615/129/25, а також у справах № 703/2258/25 та 741/484/25 в частині того, що у випадку коли у суду з надзичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець загинув, то суд може оголосити таку особу померлою. Акцентує увагу суду на тому, що побратим ОСОБА_2 , який був разом із ним під час виконання бойового завдання в цей день, та був допитаний як свідок, надав показання, в яких підтвердив, що ОСОБА_2 отримав поранення, які не сумісні із життям.
Представник Військової частини НОМЕР_5 -Н у судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2026, не заперечував проти задовлення заяви про оголошення ОСОБА_2 померлим.
Представники Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства оборони України у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Інші заінтересовані особи правом подання пояснень не скористалися.

Фактичні обставини встановлені судом.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0005027624 від 26.03.2025 (а.с. 8).
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року запроваджено військовий стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався і триває дотепер.
14.08.2024 солдата ОСОБА_2 було відряджено до військової частини НОМЕР_1 до окремого розпорядження, підстава: посвідчення про відрядження від 14.08.2024 №1147 (а.с. 10) 
28.04.2025 на ім`я ОСОБА_1 направлено сповіщення сім`ї № 037104, згідно якого повідомлено, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стрілець відділення військової частини НОМЕР_4 , зник безвісти 22 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, неухильно дотримуючись Конституції України та сумлінного виконання обов`язків військової служби.
З витягу з наказу від 12.03.2025 за №112/АГД про результати службового розслідування вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 солдат ОСОБА_2 , був задіяний в безпосередній участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російській федерації, в ході бойових дій 22.12.2024 зник безвісти в районі населеного пункту Кам`янське, Василівського району, Запорізької області, у результаті стрілецького бою між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора (а.с. 11). З витягу з акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 № 112 вбачається, що згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 241 від 14.08.2025 військовослужбовець в/ч НОМЕР_4 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прибув у відрядження до в/ч НОМЕР_1 з метою виконання бойових (спеціальних) завдань. Відповідно до бойового наказу командира в/ч НОМЕР_5 -Н від 28.10.2024, особовий склад управління виконував спеціальне (бойове) завдання в районі н.п. Кам`янське Василівського району Запорізької області. О 10:37 год. 19.12.2024 штурмова група, до складу якої входив солдат ОСОБА_2 , прибула в район н.п. Кам`янське, а о 17:39 год. того ж дня розпочала виконання завдання з недопущення прориву противника та утримання позицій.Близько 09:14 год. 22.12.2024 противник здійснив штурмові дії на позиції сили оборони в районі н.п. Кам`янське, внаслідок чого зав`язався стрілецький бій. Під час бою солдат ОСОБА_2 потрапив під перехресний вогонь противника та впав на землю. Через інтенсивний вогонь група змушена була відступити в безпечне місце. Близько 18:00 год. 22.12.2024 штурмова група вирушила на попередні позиції з метою евакуації солдата ОСОБА_2 , однак на місці зіткнення його виявлено не було. Подальший пошук став неможливим через інтенсивні авіаційні удари противника керованими/фугасними авіабомбами. Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями безпосередніх свідків події — військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , а також витягом з журналу бойових дій.
За результатами службового розслідування затверджено висновок про те, що ОСОБА_2 слід вважати таким, що зник безвісти під час безпосередньої участі в бойових діях (відсічі і стримуванні збройної агресії РФ) 22.12.2024 в районі н.п. Кам`янське Василівського району Запорізької області (а.с. 52-55).
За ознаками вчиненого правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 120252221150000554 від 30.04.2025 (а.с 12).
Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.01.2026 відомості щодо перетинання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією в період з 08.11.2017 по 19.01.2026 в базі даних не виявлено (а.с. 40).
Відповідно до інформації наданої ДП «Український національний центр розбудови миру», за наявою інформацією відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесені до реєстру Національного інформаційного бюро, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Станом на дату надходження ухвали, інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до НІБ не надходила (а.с. 41)
Головним управлінням ДПС у Харківській області на виконання ухвали Слобідського районного суду міста Харкова від 16.01.2026 (вх. ГУ ДПС № 3413/5/ЕП 19.01.2026) надано у додатку відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, зарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.12.2024 по 30.11.2025 по фізичній особі ОСОБА_2 , податквоий номер 3291603556, з якого вбачається нарахування доходу виключно військовою частиною НОМЕР_6 (а.с. 42-44).
Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2026 повідомлено, що із заявою про виплату грошового забезпечення звернулася мати ОСОБА_1 , відомості щодо наявності інших членів сім`ї відсутні (а.с. 52)
Згідно відповіді Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вих. № 23.17/54/26/СЛ від 04.03.2026) на ухвалу суду за результатом перевірки архіву відділу за період з 13.02.1990 року по теперішній час (станом на березень 2026 року) актових записів про державну реєстрацію зміни імені, реєстрацію смерті, інформації про батьківство, укладення чи розірвання шлюбу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено. Перевірка проведена за первинними та поновленими актовими записами (ас. 95).
З відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області (від 31.03.2026 № 156967-2026) на виконання ухвали Слобідського районного суду м. Харкова від 23.03.2026 вбачається, що згідно з обліками інформаційно-аналітичною системою «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено такі відомості про судимості: 10.03.2011 засуджений Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (на підставі ст. 75 КК України). 20.03.2012 засуджений Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років і 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19.04.2014 після відбуття строку покарання з Первомайської виправної колонії (№ 117). 31.10.2023 засуджений Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) до 7 років позбавлення волі. Згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.07.2024, ОСОБА_2 на підставі ст. 81-1 КК України було умовно-достроково звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, та встановлено адміністративний нагляд на 12 місяців.
Водночас, за даними ГУНП в Харківській області, станом на 26.03.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває у державному розшуку з 29.04.2025 року Відділом поліції № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за кримінальним провадженням № 12025221150000554 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як особа, що зникла безвісти за особливих обставин.
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який повідомив, що є військовслужбовцев військової частини НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_2 проходив військову службу. Він виконував разом із ОСОБА_2 спеціальне (бойове) завдання в районі н.п. Кам`янське Василівського району Запорізької області. Штурмова група, до складу якої входив він і ОСОБА_2 , прибула в район н.п. Кам`янське, та того ж дня розпочала виконання завдання з недопущення прориву противника та утримання позицій. 22.12.2024 противник здійснив штурмові дії на позиції сили оборони в районі н.п. Кам`янське, внаслідок чого зав`язався стрілецький бій. Під час бою солдат ОСОБА_2 потрапив під перехресний обстріл противника та впав на землю. Він підбіг до ОСОБА_2 та побачив, що останній отримав поранення, несумісні із життя, були прострелені правий бік та візуально значна кровотеча. Через інтенсивний вогонь група змушена була відступити в безпечне місце та не змогли евакуювати ОСОБА_2 . Він впевнено може підтвердити, що від отриманих поранень ОСОБА_2 помер, оскільки пульсу, який він намагався перевірити, не було.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії російської федерації.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22.
У пунктах 62, 65, 66 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу».
У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови).
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані РФ території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, з урахуванням висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22, для визначення того, коли виникає право на звернення до суду із заявою про оголошення військовослужбовця померлим, слід враховувати відомості наведені в Наказі № 309 щодо дати закінчення активних бойових дій на території, де військовослужбовець вважається таким, що зник безвісті.
З огляду на матеріали справи, ОСОБА_2 , стрілець відділення військової частини НОМЕР_4 , відряджений до військової частини НОМЕР_5 зник безвісти 22 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Кам`янське, Василівського району, Запорізької області. 
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 164 від 31 травня 2023 року) затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією» втратив чинність 20.03.2025.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 затверджений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік 376).
З наведеного Переліку вбачається, що починаючи з 03.03.2022 територія населеного пункту Кам`янське, Василівського району, Запорізької області вважається територією активних бойових дій дотепер. Отже, як станом на 22.12.2024 (день коли ОСОБА_2 вважається зниклим безвісті), так і станом на час розгляду заяви судом, населений пункт Кам`янське, Василівського району, Запорізької області є зоною активних бойових дій. Відомості про зміну статусу території на тимчасово окуповану за вказаний період не вносилися.
Оскільки населений пункт Кам`янське, Василівського району, Запорізької області, де зник безвісті ОСОБА_2 , наразі є територією активних бойових дій, воєнні дії не закінчено, територія не вважається такою, що окупована, звернення із заявою про оголошення безвісті зниклої особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України є передчасним, що водночас вказане не перешкоджає звернутися із заявою про встановлення факту смерті за наявності відповідних свідків, які можуть підтвердити факт загибелі.
Суд відхиляє посилання представника заявника про необхідність врахування висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 29.04.2026 у справі № 615/129/25, від 06.05.2026 у справі № 703/2285/25, оскільки у вказаних постановах сформовано висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником. Зокрема, в постанові від 06.05.2026 у справі № 703/2285/25 Верзовний Суд зазначив, що наявні у справі докази дають підстави для обґрунтованого припущення щодо смерті військовослужбовця, урахувавши, що територія, на якій відбулася його ймовірна загибель, на той момент була територією активних бойових дій та в подальшому опинилася під окупацією держави-агресора, отже сплив шестимісячний строк з дня припинення активних бойових дій у місці ймовірної загибелі військовослужбовця, що дає підстави для оголошення останнього померлим.
Отже, слід розрізняти випадки, коли ймовірна загибель військовослужбовця відбулася на території, яка після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, або від випадків коли ймовірна загибель відбулася на території тимчасово окупованої, статус якої в подальшої змінився зону активних бойових дій, від ситуації коли факт зникнення безвісті відбувся на території, яка згідно Переліку № 376 є територію активних бойових дій та такою залишається дотепер.
Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду 755/11021/22, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України.
Отже, сформовані у вказаній постанові висновки, що події та часу з яких слід вираховувати шестимісячний строк (з дати закінчення активних бойових дій) є релевантними до обставин справи, що розглядається судом.
З часу ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови в справі № 755/11021/22 на законодавчому рівні не відбулась зміна підходів до вирішення питання обчислення строків оголошення особи померлою.
В ухвалі від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25 (провадження № 14-22цс26) про повернення на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 671/132/25 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин для прийняття до розгляду цієї справи з метою відступу (конкретизації) від попереднього правового висновку у справі № 755/11021/22. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи представника заявника про необхідність врахування висновків, викладених у постанові від 04.02.2026 у справі № 741/484/25, оскільки у встановленому порядку Верховний Суд не відступав від висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 в справі № 755/11021/22.
Враховуючи, що ОСОБА_2 зник безвісти в районі проведення активних воєнних дій, які до теперішнього часу не закінчені, відсутні підстави для задоволення заяви про оголошення його померлим.
Враховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2,13, 76-81, 89,259,263-265,305-308 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління МЮУ (м. Харків) про оголошення фізичної особи померлою відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення проголошено 25.05.2026.

Суддя    Г.В.Кожихова

Присяжні       М.І. Чаленко

В.І. Шубін