Справа № 185/7158/26
Провадження № 2/185/7613/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

24 червня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності 
В С Т А Н О В И В
Позивач 09.04.2026 року звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд:
Визнати за громадянином України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру номер АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м., у тому числі жилої 37,6 кв. м.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з тим, що в досудовому порядку вирішити питання неможливо, позивач звернувся до суду.
Позивач просив суд слухати справу без його участі в судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не з`явився, суд належним чином повідомляв про час та місце розгляду справи.
Судом ухвалено слухати справу в заочному судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлено наступне. 
Громадянин України, ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 14.01.1997 року Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , є внутрішньо переміщеною особою (довідка від 29.01.2026 №3504-5003953661 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). 
Згідно до наказу Мінрозвитку України від 28.02.2025 №376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" весь Донецький район, включаючи місто Донецьк є тимчасово окупованим рф з 07.04.2014 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.08.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №4507, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області Кисельовою О.В., ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_4 . 
Зазначений договір було зареєстровано у ДКП "Бюро технічної інвентаризації м. Донецька" 11.09.1997 року, про що свідчить реєстраційний напис на договорі купівлі-продажу квартири. 08.09.1997 року за підписом начальника ДКП "Бюро технічної інвентаризації м. Донецька" було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (інвентарний номер 2/23075, реєстровий номер 7/11 дк-47/128. Згідно до Технічного паспорту, зазначена квартира розташована на 2 поверсі 9-поверхового будинку, є окремою та складається з трьох кімнат (площею 11,2 кв.м., 10.3 кв.м. та 16.1 кв.м.), кухні (7.5. кв.м.), ванної кімнати (2.6. кв.м.), коридору (11.1 кв.м.), вбудованої шафи(0.5. кв.м.), кладової (1.1. кв.м.) та лоджії (4.4 кв.м.). Загальна площа квартири складає 61.5. кв.м., житлова площа - 37.6. кв.м. Висота приміщень 2.5. метри. Загальні відомості про будинок: матеріал зовнішніх стін - цегла, матеріал перекриття з/б плити; матеріал підлоги - дерево. Квартиру обладнано водопроводом, каналізацією, опаленням – центральним, електроосвітлення, сміттєпроводом, ліфтом. 
Для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 позивачем до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради Кіровоградської обл., була подана заява від 26.11.2025 року за реєстраційним номером 70168860. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради Кіровоградської обл., під час розгляду заяви від 26.11.2025 року за реєстраційним номером 70168860 (далі - Заява), відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: відповідь на запит державного реєстратора про підтвердження державної реєстрації права власності до 2013 року не надійшла. 
У зв`язку з чим, вирішив: відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 22 січня 2026 року №82963318. Отже, через обставини, які виникли не з вини Позивача - через збройну агресію російської федерації в Україні неможливо отримати від ДКП "Бюро технічної інвентаризації м. Донецька" запитувану інформацію, Позивач фактично позбавлений можливості підтвердити своє право власності та зареєструвати його в порядку, встановленому чинним законодавством. Крім того зазначене рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 22 січня 2026 року №82963318 унеможливлює отримання в майбутньому Позивачами компенсації для відновлення своєї квартири, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном. 
Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, Позивач вимушений звернутися з даним позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Правові підстави позову Розпорядженням №2710/38-14 від 02.09.2014 "Про визначення територіальної підсудності справ" Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначив територіальну підсудність Київського районного суду міста Донецька на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України). 
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). 
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке порушується або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно. Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Законною метою вказаного позову є саме відновлення порушеного права на власність, пов`язаного перш за все з агресією рф, окупацією території України, що призвело до необхідності реалізації в майбутньому позивачем своїх прав на отримання компенсації за пошкоджений/знищений об`єкт нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Квартира номер АДРЕСА_1 , була придбана згідно до Договору купівліпродажу квартири від 29.08.1997 року, ОСОБА_1 , на виконання норм діючого на той момент законодавства. Договір купівлі-продажу квартири було зареєстровано у Державному комунальному підприємстві "Бюро технічної інвентаризації м.Донецька" (запис від 11.09.1997).
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Позов  ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за громадянином України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру номер АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м., у тому числі жилої 37,6 кв. м.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	В. О. Головін