Справа № 758/3809/20 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2026 Подільський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження №12019100120001775, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2019 року за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Києва, з вищою освітою, офіційно працюючого, одруженого, маючого на утриманні дитину 2015 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адреса проживання в Україні: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.11.2019 приблизно о 08 год. 55 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на платформі станції метро «Контрактова площа» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_4 , підійшов зі спини до останнього та, маючи умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці, діючи безпричинно, з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю наніс один удар ногою в область стегна правої ноги.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що платформа станції метро «Контрактова площа» КП «Київський метрополітен» у м. Києві являється громадським місцем та яким користується велика кількість пасажирів даного виду транспорту, поводячи себе нахабно та зневажливо до оточуючих, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моральності, демонструючи явну неповагу до них, діючи з особливою зухвалістю, вийняв із чохла, який був розташований на поясі штанів розкладний ніж, який помістив у долоню правої руки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , використовуючи ніж, з хуліганських мотивів, безпричинно, умисно наніс один удар ножем в область лівого плеча ОСОБА_4 , тим самим завдав колото-різану рану лівого плеча з частковим пошкодженням дельтовидного м`язу та ротаторної манжети, що відповідно до п.п. 4.6 та 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менше ніж 21 добу та пошкодив майно останнього, а саме чоловічу куртку чорного кольору, чим спричинив матеріальну шкоду останньому на суму 2359 гривень та, враховуючи витрати на лікування, що становлять 1982 гривень 76 копійок загальна сума збитку становить 4341 гривень 76 копійок.
У подальшому, після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , намагався втекти з метою уникнення кримінальної піовідальності, однак був затриманий працівником поліції.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в частині спричинення тілесного ушкодження потерпілому, однак заперечив наявність хуліганського мотиву. Зокрема, надав показання про те, що в день конфлікту, 22.11.2019 приблизно о 08:20 год. зайшов в метро «Берестейська», щоб доїхати до станції метро «Тараса Шевченка», де на нього чекав замовник для виконання робіт. Мав при собі сумку середнього розміру. На станції метро «Поштова площа» він мав намір зайти в останній вагон, де в дверях вагону вже стояв потерпілий. Після того, коли увійшов у вагон - став спиною до потерпілого, а обличчям, відповідно до дверей, оскільки збирався виходити на наступній станції. Потерпілий почав тиснути на нього своїм тілом, підпираючи до дверей, та вважає, що потерпілий робив це умисно, оскільки потяг рухався з малою кількістю людей. На станції «Контактова площа», приблизно о 08:55 хв, коли відкрились двері, він почав виходити, зробивши крок з дверей вагону на платформу і збирався направитись до інших дверей вагону, однак відчув сильний поштовх в спину від потерпілого, у зв`язку з чим ледь втримався на ногах. Такі дії потерпілого викликали в нього обурення, тому він наздогнав потерпілого, окликнув, однак, не отримавши жодної реакції, боковою частиною ступні лівої ноги не сильно вдарив потерпілого в задню частину бедра. Потерпілий, без жодних слів, розвернувся та розпочав послідовно завдавати удари руками. Потерпілий своїми ударами намагався потрапити йому в голову, при цьому, наносячи перший удар правою рукою потерпілий промахнувся, оскільки він відхилився і зробив крок назад. Коли був другий удар лівою рукою - він відійшов назад також, однак відчув реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, оскільки вважав, що потерпілий не збирався зупинятися, почав йти на нього. Зазначив, що в той момент перебував на краю платформи, боявся впасти, якщо потерпілий знову його вдарить, тому вирішив дістати складний ніж, який був у нього в кишені, та який він використовував в роботі для очистки кабелів. Почав відходити від краю платформи в сторону, викинувши руку з ножем вперед собою і потрапив ненавмисно в плече потерпілого. В нього не було умислу завдати якомога більше ударів потерпілому, він виставив руку з ножем на секунду і одразу прибрав. Пояснив суду, що на той момент перебував в стані сильного душевного хвилювання, не ставив собі за мету попасти ножем в конкретну частину тіла потерпілого, та коли саме ніж торкнувся до потерпілого не бачив. Пригадує, що в потерпілого потім був поріз на куртці, проте він не побачив слідів крові. Потерпілий почав кричати, що у нього ніж, тому, почувши голосні крики від потерпілого він вирішив, що його поведінка не є нормальною і боявся, що агресія потерпілого може продовжитись, тому швидко покинув платформу метро. Зазначає, що він перебував в стресовій ситуації, було важко дихати, його нудило, хотів вийти на вулицю. Пояснив, що ніж склав, не дивлячись на лезо, одягнув капюшон, і направився в сторону виходу зі станції метро «Контрактова площа». Також наголошує, що в подальшому працівники поліції ніж підмінили. На вулиці, поблизу із станцією метро «Контрактова площа» потерпілий наздогнав його, схопивши за ліву руку, тому, він зупинився, не здійснювавши фізичний опір, оскільки був наляканий діями потерпілого, попросив його не застосовувати фізичну силу. До них підійшов представник поліції, потерпілий зняв куртку та показав поранення, він запропонував надати першу допомогу та хотів викликати швидку, однак йому не дозволили скористатися телефоном. Наголосив, що не мав жодного наміру порушувати суспільний порядок, а єдиним мотивом чому він витягнув ніж - це захист від агресивних дій потерпілого. Допускає, що можна було уникнути травм, якщо б конфлікт не був наскільки загострений, і якщо б він не перебував на краю платформи. Вказав, що йому прикро, що сталося така ситуація. Щодо цивільного позову, вважає розмір моральної шкоди недоведеним, а щодо матеріальної шкоди, то одразу пропонував потерпілому відшкодувати шкоду, однак він відмовився.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 22.11.2019 року приблизно о 08:45 перебував в останньому вагоні потягу, який знаходився на станції "Поштова площа", стояв перед дверима. Перед закриттям дверей, раніше не відомий йому чоловік забіг у вагон та став попереду нього, впершись своїм правим плечем в його ліве плече. Це був ОСОБА_7 , як потім з`ясувалось. Вони вдвох стояли обличчями до дверей, позаду нього було місце, але ОСОБА_7 нікуди не відійшов, вони стояли плечем до плеча. Словесного конфлікту між ними не було. На станції "Контрактова площа", перед відкриттям дверей, ОСОБА_7 лівим плечем зробив різкий рух назад, вдаривши його по правому плечі. Обвинувачений вийшов і пішов вліво в сторону ескалатора, та коли вони порівнялись ОСОБА_7 почав рух в його сторону, тим самим перекриваючи дорогу. Вказав, що поклав праву руку на плече ОСОБА_7 , щоб відвести його від свого маршруту, та продовжив рух в сторону ескалатора. Після чого, ОСОБА_7 наніс йому удар ззаду ногою в район правої сідниці, він розвернувся і побачив як в його сторону з правої руки ОСОБА_7 летить предмет, схожий на блискучий ніж. Зазначив, що ОСОБА_7 наніс йому удар в плече, після чого відвів руку назад. На місці удару він побачив, що куртка порізана, кров та відчув біль в руці, тому почав кричати щоб люди викликати поліцію та швидку. ОСОБА_7 накинув капюшон, ніж сховав в карман, побіг в сторону ескалатора. Пояснив, що побіг за ОСОБА_7 та наздогнав біля виходу з метро "Контрактова площа", схопив його за руку, одна рука була вільна, а інша в правому кармані. ОСОБА_7 кричав, що він на нього напав. В цей момент підійшов невідомий чоловік, який запитав що сталось, попросив ОСОБА_7 вийняти руку з кармана, на що ОСОБА_7 погодився тільки після того, як чоловік показав своє посвідчення працівника поліції. ОСОБА_7 не пропонував надати медичну допомогу, це робили працівники поліції. Жодних ударів ОСОБА_7 він не наносив, ОСОБА_7 поводив себе агресивно, кричав. Щодо поданого цивільного позову зауважив, що на підтвердження матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження одягу та витрат на лікування, долучив суду відповідні чеки. Щодо моральної шкоди, то вона полягає у тому, що внаслідок хуліганських дій він не працював 22 дні, самостійно не міг харчуватись, одягатись, що завдало йому значних моральних страждань;
показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що на момент подій працював старшим оперуповноваженим Подільського УП ГУНП в м. Києві. Пам`ятає, що поблизу виходу з станції метро Контрактова площа біля закладу "Пузата хата", за адресою вул. Хорива,19 помітив двох невідомих громадян, між якими була явна суперечка. Один з них тримав іншого за одяг і просив допомоги у людей. Потерпілий сказав, що інший чоловік вдарив його ножем в плече в приміщенні метрополітену, потім склав ніж і поклав до кишені, з руки йшла кров. Він показав службове посвідчення і поросив, щоб чоловіки не чинили опір. Обвинувачений поводив себе спокійно, жодних дій не вчиняв. Причину конфлікту чоловіки не повідомляли. Всі залишались на місці до приїзду слідчо-оперативної групи, далі викликали 102 і швидку;
показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 22.11.2019 на станції метро Контрактова площа його було запрошено як понятого під час проведення слідчої дії, а саме у його присутності працівниками поліції вилучено з правої зовнішньої кишені куртки темно-синього кольору, в яку був одягнутий ОСОБА_7 предмет зовні схожий на ніж. Щодо вилучення вказаного ножа ОСОБА_7 не заперечував. Який конкретно це був ніж не пам`ятає, однак бачив, що на ножі була речовина бурого кольору. В подальшому ніж поміщено до спецпакету. Зауважив, що безпосередньо конфлікту між чоловіками не бачив;
показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 22.11.2019 чергувала на станції метро "Контрактова площа", працювала машиністом прибиральних машин. Зранку перебувала безпосередньо на платформі станції, та бачила двох чоловіків, які бігли в сторону ескалатора в напрямку виходу в сторону вулиці Спаської. Вказала, що після зупинки потягу чоловік, яким виявився обвинувачений ОСОБА_7 , в темно-синій куртці, накинувши капюшон на голову біг до виходу з метро, а за ним біг інший чоловік та голосно кричав, що в чоловіка попереду є ніж. Вони вдвох вибігли з станції метро;
показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 22.11.2019 їхала в метро до сестри на роботу, на станції метро "Контрактова площа", виходячи з вагону метро почула крики (нецензурну лайку), підняла голову і побачила сутичку між двома чоловіками. Один був нижчого росту та одягнений в темно-синю куртку, а інший - був в чорній куртці та високого зросту. Чоловік у синій куртці (яким виявився обвинуваченим ОСОБА_7 ) голосно кричав, а потім вдарив чоловіка в чорній куртці (яким виявився потерпілий ОСОБА_4 ) ззаду в бедро. Потерпілий повернувся, а обвинувачений дістав щось з кишені і вдарив в плече потерпілого, потім вдягнув капюшон і почав втікати в сторону ескалатора. Стверджує, що в руках обвинуваченого був ніж, оскільки блиснуло лезо. Потерпілий кричав, що обвинувачений його порізав та почав його наздоганяти. Після виходу з метро вона зустріла обох чоловіків біля бібліотеки, хлопець в чорній куртці тримав руку догори, а чоловіка в синій куртці тримав поліцейський, до неї підійшов поліцейський і запитав чи погоджується вона бути свідком. Вказала суду, що чітко пам`ятає всі події, оскільки після складення протоколу допиту з дозволу слідчого його сфотографувала та зберегла в себе на телефоні.
Аналізуючи вищевказані показання потерпілого та свідків, які були надані безпосередньо в судовому засіданні, суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі, відсутні будь-які сумніви щодо їх правдивості, а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_11 не могла бути присутньою на місці події, оскільки повинна була перебувати на навчальних заняттях у Київському торгово-економічному університеті, в якому остання на той період часу навчалася, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердила, що станом на 22.11.2019 дійсно була студенткою 4-го курсу Київського торгово-економічного університету, та в той період часу заняття в університеті проводились в другій половині дня, а події на станції «Контрактова площа» відбувались приблизно з 08 год. 50 хв. до 10. год. 45 хв., тобто в першій половині дня, тому у суду немає сумнівів у правдивості показань свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем подій. При цьому остання повідомила суду під присягою, що особисто не знайома з обвинуваченим та потерпілим, а тому відсутні підстави для надання свідком неправдивих показань. Крім цього, показання свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_10 . 
Окрім цього, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України також доводиться дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
згідно даних рапорту інспектора -чергового УП в метрополітені ГУНП в м. Києві від 22.11.2019 встановлено, що 22.11.2019 о 09 год. 53 хв. надійшло повідомлення оператора спецлінії 102 Дерев`янко про те, що зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що 22.11.2019 о 09 год. 50 хв на станції метро «Контрактова площа» ножове поранення в плече, потерпілий в крові, втрачає свідомість, осіб затримали;
згідно даних рапорту ст. о/у ВКП Подільського УП ОСОБА_8 від 22.11.2019 встановлено, що близько 9 год. ранку за адресою м. Київ, Хорива, 19-а до поліції звернувся потерпілий ОСОБА_4 , який повідомив про те, що невідомий чоловік вдарив його ножем в плече;
згідно даних протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2019, прийнято заяву потерпілого ОСОБА_4 про те, що 08 год. 30 хв. на платформі метро «Контрактова площа» між ним та невідомим громадянином виникла штовханина, внаслідок якої останній наніс йому ножові поранення;
згідно даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2019 слідчим СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві 22.11.2019 о 10 год. 45 хв. ОСОБА_13 в приміщенні кімнати поліції на станції метро «Контрактова площа» УТ «Київський метрополітен» у присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України особу, підозрювану у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_7 . Крім цього, здійснено особистий обшук ОСОБА_7 , у якого з правої зовнішньої кишені куртки темно-синього кольору вилучено передмет ззовні схожий на ніж, складний, рукоятка чорного кольору, при відкритті леза на ньому виявлено сліди речовини бурого кольору, на лезі напис «Gamzo» G739440C, який поміщено в спецпакет;
згідно даних висновку судово-медичної експертизи №042-171-2020 від 18.02.2020 встановлено, що під час первинно відомого звернення 22.11.2019 о 09 год. 09 хв. по медичну допомогу, в ОСОБА_4 (з урахуванням даних проведеного оперативного втручання) мало місце тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого плеча з частковим пошкодженням дельтовидного м?язу та ротаторної манжети. При огляді 18.02.2020 ОСОБА_4 у експертній установі було виявлено рубець -на заднє-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, який є наслідком загоєння вищевказаної рани, яка була піддана первинній хірургічній обробці. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилися за рахунок травмуючої ударної дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості на кшталт ножа у строк вказаний у описовій частині цієї постанови, тобто, 22.11.2019. Вищевказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров?я), відповідно до п. п. 4.б. та 2.3.3. «Правил». Виявлене у ОСОБА_4 ушкодження може бути спричинено при обставинах, на які він вказує в ході його додаткового допиту в якості потерпілого від 09.01.2020 та у спосіб (у т.ч. і взаєморозтащування потерпілого і нападаючого, який тримав у руці травмуючий предмет), відображений при проведенні слідчого експерименту 09.01.2020 за його участю. Можливість утворення, виявленого у ОСОБА_4 ушкодження, при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 в ході його допиту в якості підозрюваного від 22.11.2019 та у спосіб, відображений при проведенні слідчого експерименту 17.01.2020 за його участю малоймовірна;
згідно даних висновку судово-медичної експертизи куртки та ножа №071-5-2020 від 17.02.2020 встановлено, що на лівому рукаві куртки потерпілого ОСОБА_4 наявне одне колото-різане пошкодження, що утворилося від однократної дії плаского, односторонньо - гострого предмету, який мав колюче - ріжучі властивості, по типу клинка ножа, з обухом «П»-подібного перетину, з заокругленими ребрами та лезо. Будь-яких сторонніх нашарувань та включень в ділянці пошкодження не знайдено. В області пошкодження на лівому рукаві куртки, по його краях, забарвлення кольору «берлінської блакиті» не виявлено. При експериментально - порівняльному дослідженні, яке проводилось з метою встановлення можливості утворення пошкодження на куртці та тілі потерпілого ОСОБА_4 від дії клинка ножа, що доставлений на експертизу. В результаті дослідження істинного пошкодження на куртці та експериментального пошкодження, утвореного від дії наданого на експертизу ножа, шляхом їх співставлення за відібраними груповими ознаками встановлено, що пошкодження на куртці та тілі несуттєво відрізняються від експериментальних ушкоджень, які утворені клинком ножа, що доставлений на експертизу. Як в істинних, так і в експериментальних пошкодженнях на одязі були відсутні будь-які сторонні нашарування та включення. Таким чином, колото-різані пошкодження на куртці та тілі ОСОБА_4 , могли бути утворені клинком ножа, що був представлений на експертизу;
згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 09.01.2020, проведеного 09.01.2020 слідчим СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 на станції метро «Контрактова площа» за участю потерпілого ОСОБА_4 в присутності понятих, встановлено, що потерпілий рухався зі станції метро «Поштова площа» до станції метро «Контрактова площа». Перед закриттям дверей у вагон забіг раніше невідомий йому чоловік, зайняв його місце, та тиснув своїм правим плечем в його ліве плече. На станції "Контрактова площа" підозрюваний перед відкриттям дверей, лівим плечем штовхнув в праве плече потерпілого. Потерпілий вийшов і пішов вліво в сторону ескалатора, підозрюваний перешкоджав руху потерпілого, тому він поклав праву руку на плече ОСОБА_7 , щоб відвести його від свого маршруту, та продовжив рух в сторону ескалатора. ОСОБА_7 наніс йому удар ногою ззаду в район стегнової частини правого бедра, після чого він розвернувся і побачив в руках ОСОБА_7 предмет, схожий на ніж. Підозрюваний правою рукою з замахом здійснив рух за його ліве плече, від чого потерпілий відчув різкий біль. Потерпілий почав кликати на допомогу, а підозрюваний одягнув капюшон та покинув місце події. Потерпілий наздогнав його після виходу з метро та затримав до приїзду поліції;
згідно даних протоколу огляду місця події від 09.01.2020, проведеного слідчим СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 в присутності понятих за участю потерпілого в службовому кабінеті 101 в м. Києві по вул. Межигірській, 22/23 в приміщенні управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві, встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 добровільно надав для вилучення з метою проведення експертизи куртку чорного кольору з залишками речовини бурого кольору та пошкодженням з лівої сторони задньої частини на рівні плеча у вигляді колото-різаного отвору;
згідно даних проведення слідчого експерименту від 17.01.2020, проведеного 09.01.2020 слідчим СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 на станції метро «Контрактова площа» за участю підозрюваного ОСОБА_7 в присутності понятих, встановлено, що 20.11.2019 підозрюваний приблизно о 08 год. 20 хв. на станції метро Поштова площа зайшов до останнього вагону метро та став біля дверей спиною до невідомої йому особи, яким був потерпілий ОСОБА_4 . Під час руху до станції «Контрактова площа» потерпілий тиснув його ззаду до дверей, після зупинки вагону він випадково, розвертаючи корпус свого тіла зачепив потерпілого плечем, а потерпілий наздогнав його та вдарив в спину, від чого останній ледь не втратив рівновагу. В подальшому підозрюваний наздогнав потерпілого та вдарив його ногою в область сідниць, після чого потерпілий намагався нанести йому послідовно два удари в область обличчя. Підозрюваний хвилювався за своє здоров`я, тому дістав з кишені розкладений ніж та тримав перед собою, а потерпілий під час намагання нанести удар натрапив на цей ніж. Підозрюваний намагався уникнути подальшого конфлікту та направився до виходу з метро, потім був затриманий потерпілим;
згідно даних відповіді на запит від 22.11.2019, наданої КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» встановлено, що ОСОБА_4 з 22.11.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з діагнозом «колото-різана рана задньої поверхні лівого плечового суглобу з частковим пошкодженням дельтовидного м`язу ротаторної манжети», хворому виконано операцію: ПХО лівого плечового суглобу;
згідно даних відповіді на запит від 13.12.2019 №2995/5, наданої головою комісії з реорганізації Центру Екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва встановлено, що згідно карти виїзду бригати екстреної (швидкої) медичної допомоги від 22.11.2019 №430, 22.11.2019 о 08 год. 54 хв. зареєстровано виклик за №430 та здійснено виїзд бригади екстреної (швидкої) допомоги до ОСОБА_4 за адресою м. Київ, вул. Хорива, 19 а;
згідно даних довідки від 20.12.2019 №230, виданої КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» встановлено, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному центрі КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 22.11.2019 по 26.11.2019, вартість перебування за 4 ліжко-дні становить 1980,76 грн.
Крім того, надані стороною обвинувачення та досліджені судом інші процесуальні документи у даному кримінальному провадженні за своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, ні зі сторони обвинувачення, ні зі сторони захисту, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а тому, суд, у розумінні ст. 84 КПК України, процесуальним документам оцінки не надає.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ушаков проти України» від 18 червня 2015 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Досліджені судом докази є належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.
Посилання сторони захисту на те, що протокол затримання ОСОБА_7 від 22.11.2019 та висновок судово-медичної експертизи куртки та ножа №071-5-2020 від 17.02.2020  є недопустимими доказами, оскільки ніж вилучено слідчим в ОСОБА_7 під час затримання останнього всупереч вимогам КПК України, та в подальшому проведено експертне дослідження, суд оцінює критично, з огляду на наступне.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, зокрема, якщо цю особу застали під час вчинення злочину.
Крім того, частиною 3 цієї статті передбачено, що слідчий може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 КПК України.
Частиною 4 статті 208 КПК України визначено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу.
Судом встановлено, що під час затримання ОСОБА_7 в порядку вимог ст. 208 КПК України, останньому повідомлено про його права та обов`язки, під час затримання останнього були присутні поняті, один з яких ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні підтвердив обставини затримання та вилучення ножа в ОСОБА_7 , проти чого останній не заперечував. 
Крім того, вилучення предмету ззовні схожого на ніж у ОСОБА_7 22.11.2019 під час його обшуку проводилось уповноваженою особою, у порядку ст. 208 КПК України, до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину внесені дані, передбачені вимогами ст. 40, 104, 208-211, 213 КПК України та долучена фототаблиця, у присутності понятих та з дотриманням процедури вилучення та пакування предмету ззовні схожого на ніж, який в подальшому визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, що забезпечує повну схоронність вилученого предмету злочину та виключає випадки його підміни.
При цьому, як вбачається з висновку експерта № 071-5-2020 від 17.02.2020 Київського міського бюро судово-медичної експертизи, вказаний ніж надійшов на дослідження упакованим в спеціальному пакеті за індивідуальним номером ЕХР 0256241, на пакеті наявні підписи понятих, дата пакування, цілісність пакету не порушена.
Також суд відхиляє твердження сторони захисту щодо неможливості ідентифікації ножа та його невідповідності тому, який було вилучено 22.11.2019 у ОСОБА_7 та надано на дослідження експерту, оскільки такі доводи не підтверджуються жодними доказами. При цьому, ані захисник, ані обвинувачений не зверталися під час досудового розслідування з скаргами чи заявами до слідчого чи прокурора щодо підміни речового доказу - вилученого у ОСОБА_7 ножа під час його затримання.
Таким чином, вказані твердження сторони захисту щодо підміни ножа суд вважає такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.
Щодо посилань сторони захисту на відсутність в діях обвинуваченого хуліганського мотиву, що в свою чергу виключає кримінальну відповідальність за ч.4 ст. 296 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Частина 4 статті 296 КК України передбачає відповідальність за вчинення хуліганства (грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом) із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Дослідивши докази, зокрема показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, висновки судових експертиз, дані протоколів слідчих експериментів, дані протоколу затримання, дані протоколу огляду, дані рапортів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , застосувавши предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень (розкладний ніж) спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани лівого плеча з частковим пошкодженням дельтовидного м?язу та ротаторної манжети, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого. 
Вирішуючи питання про зміст і спрямованість умислу ОСОБА_7 , суд, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин злочину, зокрема: способу, місця вчинення, характеру і локалізації спричиненого потерпілому тілесного ушкодження, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого, що передувала події, а також факт того, що потерпілий та обвинувачений раніше знайомі не були та недоведеність наявності особистого конфлікту між сторонами безпосередньо в вагоні метро, дійшов до наступного висновку.
Так, грубе порушення громадського порядку полягало у характері дій ОСОБА_7 , які були активними, вчинялися у громадському місці - на платформі станції метро, у денний час доби із застосуванням розкладного ножа щодо потерпілого, який не виявляв ознак небезпеки, агресії, не мав зброї та намагався затримати обвинуваченого, який, накинувши капюшон, біг до виходу з метро. Такі дії ОСОБА_7 супроводжувалися особливою зухвалістю, яка полягала у грубому порушенні громадського порядку, поєднаному із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (розкладний ніж), що призвело на спричинення потерпілому тілесного ушкодження, яке віднесене до легкого ушкодження, що не потребує додаткової кваліфікації.
Явна неповага до суспільства полягала у нахабному, зневажливому ставленні обвинуваченого до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, зокрема щодо нівелювання правил поважного ставлення до сторонніх осіб, заборони на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень, безпідставного застосування для цього будь-яких предметів.
ОСОБА_7 , будучи усвідомленим про те, що зранку в метро знаходиться велика кількість людей, завдаючи тілесні ушкодження потерпілому предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень (розкладним ножем), не міг не розуміти, що такі його діяння є свідченням явної неповаги до суспільства, що мало на меті показати зневагу до оточуючих.
Протиправної поведінки потерпілого, яка могла бути підставою для застосування ОСОБА_7 дій щодо самозахисту шляхом використання складного ножа під час судового розгляду судом не встановлено, та стороною захисту не доведено.
Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство), ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.
У Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пп. 4.1 п. 4).
Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності (пп. 4.2 п. 4).
Відповідно до ст. 1 КК України завданням КК України є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Згідно з ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік, сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують його покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
При цьому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, характеризується умисною формою вини, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість заподіяних злочином наслідків, а саме завдання легких тілесних ушкоджень потерпілому, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у частковому визнанні вини, а саме в частині спричинення тілесних ушкоджень.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, покарання у виді позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Водночас, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на його утриманні перебуває донька ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з березня 2022 року він офіційно проживає в Канаді, однак брав участь в кожному судовому засіданні в системі ВКЗ, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, часткове визнання вини останнім, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливі без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку. 
Крім цього, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період іспитового строку на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. 
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.
Потерпілий ОСОБА_4 просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 7647,20 грн, яка складається з витрат на придбання ліків, медичних препаратів в розмірі 3488,70 грн, а також 4158,50 грн витрат, пов`язаних з пошкодження куртки чорного кольору, придбаної 15.10.2019 за 2359 грн, та пошкодженням шкіряного взуття, на яке потрапила кров, придбаного 11.07.2019 за ціною 1799,50 грн. Крім цього, просив суд стягнути 100 000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених матеріальних витрат потерпілим долучено чеки на придбання медичних засобів, та інших речей пов`язаних з лікуванням останнього на загальну суму 3488,70 грн. Крім цього, долучено чеки на купівлю одягу та взуття. 
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Із системного аналізу ст. 23 ЦК України випливає, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Потерпілий в обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, вказує на те, що завдана моральна шкода виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок дій обвинуваченого, а саме: пережив психологічну травму, страх за своє життя та здоров`я, отримав фізичну травму, наслідком якої було лікування та неможливість протягом певного періоду часу самостійно харчуватись, одягатись та нормально функціонувати в суспільстві. Крім цього, потерпілий зазначав, що внаслідок приниження обвинуваченим його гідності в публічному місці відчував значний стрес та прагнув відновити справедливість.
Таким чином, враховуючи факт заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень обвинуваченим, причинний зв`язок між винними діями обвинуваченого та заподіянням шкоди потерпілому, наслідки для потерпілого у вигляді зміни способу життя, емоційних страждань та стресового стану, суд дійшов висновку, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню, тому, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в якості відшкодування моральної шкоди 30 000 грн, що у повній мірі відповідає характеру правопорушення та реальним стражданням потерпілого.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.100, 124, 368-371 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки.
На підставі п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_7  на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 7647 (сім тисяч шістсот сорок сім) гривень 20 коп.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме ніж з написом на лезі «GanzoG739440С» з плямами речовини бурого кольору, який поміщено до спеціального пакету «НПУ» ЕХЗ0256241 та який знаходиться в камері схову речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві - знищити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи в сумі 1892 грн 90 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави із відповідним призначенням платежів.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя          ОСОБА_1