Справа № 214/1163/26
3/214/574/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 квітня 2026 року          м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи, які надійшли з ГУ ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянство – України, працюючого керівником ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «НОРДБУД», юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 51-Б, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 будучи керівником ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «НОРДБУД», код ЄДРПОУ 43198491, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 51-Б, допустив порушення податкового законодавства, що виразилося у несвоєчасному поданні платіжного доручення до установи банку на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме: встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток за 2024 рік, термін сплати 11.03.2025, сплачено 21.11.2025, чим порушено п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VІ (із змінами та доповненнями). 
Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_2 не скористався, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. 
Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП суд вважає за можливе справу розглянути за його відсутності, оскільки його неявка не перешкоджає цьому.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, яка підтверджується письмовими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №5188/04-36-04-12-36/43198491 від 27.01.2026; актом №69281/04-36-04-15/43198491 від 25.12.2025 про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «НОРДБУД» за 2024 рік, граничний термін сплати – 11.03.2025, дата фактичної сплати суми податку – 21.11.2025, сума податкового боргу – 21 728,00 грн., кількість днів прострочення – 255.
Висновки, викладені в акті камеральної перевірки, які в судовому порядку ОСОБА_2 не оскаржував, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. З огляду на це суд визнає акт як належний та допустимий доказ у сукупності з іншими наявними доказами в матеріалах справи.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «НОРДБУД», тобто особою, відповідальною за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання, а в контексті ст.14 КУпАП є посадовою особою, суд дійшов висновку, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, за ознаками: несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.
Отже, з урахуванням вказаної матеріальної норми права, крайній строк сплати такого зобов`язання ОСОБА_2 за 2024 рік є 11.03.2025.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначена дата вчинення правопорушення – 21.11.2025, а день проведення камеральної перевірки – 25.12.2025, суть чого фактично викладена в протоколі. Отже, саме з 11.03.2025 відраховується строк накладення стягнення, визначений ч.2 ст.38 КУпАП, в результаті чого порушення кваліфіковано як триваюче. Однак, суд не може з цим погодитись з огляду на таке.
Так, КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 за №6802-0-4-13/11, та згідно загальних теоретично-правових засад адміністративного права України, триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином. При вирішенні питання про віднесення адміністративного правопорушення до категорії триваючого правопорушення або правопорушення, що носять разовий характер, необхідно враховувати суть порушення, тривалість його в часі та фактичне виявлення.
Триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок, зокрема, при виявленні таких порушень як відсутність обліку доходів і витрат, для яких встановлено обов`язкову форму обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його з порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших правопорушень, пов`язаних з нарахуванням податків, які можливо встановити тільки в ході документальної перевірки на підставі первинних документів. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у термін не пізніше, ніж через три місяці з дня його виявлення (з дати складання і підписання акту перевірки).
Тому коли між моментом фактичного виявлення правопорушення та моментом складання протоколу існує тривалий термін (місяць і більше), то в таких випадках має місце порушення принципу розумності та правової визначеності, що може становити питання про протиправність складення протоколу. 
Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006, суди застосовують рішення ЄСПЛ, як джерело права. У рішеннях ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, про що наголошено у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06.11.2008, «Фельдман проти України» від 08.04.2010, та «Харченко проти України» від 10.02.2011, тощо. 
У рішенні ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. 
Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Разом з тим, до адміністративних правопорушень, що мають разовий характер, належать такі проступки: несвоєчасне подання декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджетів та державних цільових фондів, подання звіту з ЄСВ тощо.
Також слід зазначити, що органи ДПС під час здійснення оперативного обліку податків відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943, фактично отримують інформацію про несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань одразу після спливу граничних строків їх сплати. Водночас така інформація не завжди оформлюється як встановлення порушення саме під час проведення камеральної перевірки, оскільки органи ДПС володіють повними даними щодо стану розрахунків платника з бюджетом у режимі поточного обліку.
Отже, адміністративне правопорушення, зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення №5188/04-36-04-15/43198491 від 27.01.2026 відносно ОСОБА_2 , що полягає у несвоєчасному поданні ним, як директором ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «НОРДБУД», платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), не відноситься до триваючого правопорушення, і відповідно стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що днем вчинення адміністративного правопорушення є день, наступний за граничним строком – 12.03.2025, і саме з цієї дати почався перебіг строків, визначених ст.38 КУпАП.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Оскільки, як на час складання протоколу, так і на час надходження протоколу про адміністративне правопорушення до суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закінчився строк визначений ч.2 ст.38 КУпАП накладення стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю. 
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.33-35, 38, ч.1 ст.163-2, ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко