УХВАЛА
15 червня 2026 року
м. Київ
справа № 944/2231/25
провадження № 51-2838 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої  ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу/повідомлення ОСОБА_4 про злочин на судові рішення стосовно нього,
установив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга/повідомлення   ОСОБА_4 про злочин від 08 березня 2026 року, яка по суті є черговою касаційною скаргою останнього, у якій він, серед іншого, просив:
- винести ухвалу, якою зобов`язати заступника Генерального прокурора України негайно провести слідчо-оперативні, розшукові дії по фактах, зазначених автором в поданих в офіс Генерального прокурора повідомленнях про злочин, за період від вересня 2023 року і до сьогодні, в ході зазначеного досудового слідства по кримінальній справі № 42024100000000123 і інші, виконавши вимоги ч. 9 ст. 214, ч. ч. 5, 10 ст. 216, ч. ч. 4, 7 ст. 217, ст. 218, ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), виправити підробки по внесених даних в ЄРДР, повідомивши НАЗК, направивши матеріали слідства в НАБУ, об`єднавши всі кримінальні справи, у тому числі № 22024101110000238, № 1202514136000029 в одне провадження;
- винести ухвалу про зобов`язання виконати вимогу автора згідно з вимогами ст. ст. 55, 56, ч. 3 ст. 60 КПК та закону про негайне взяття під варту на час зазначеного досудового слідства всіх зазначених автором виявлених корумпованих службових осіб і суддів, згідно з вимогами статей 154-158, 155-1, 480-1, 482-1 КПК, ухвали (справа № 757/55389/24-к та статей 53 - 53-9, 65-1, 66, 67 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з вимогами ст. 65-1 згаданого Закону зобов`язати влаштувати перевірку в усіх правоохоронних організаціях, де працюють дані службові особи, які, прикриваючись службовим положенням, сприяли саботуванню розслідування. Згідно зі ст. 67 Закону визнати всі їхні рішення, правочини (ухвали) протиправними і незаконними; 
- згідно з вимогами ст. 68 Закону України «Про запобігання корупції» призначити нарахування автору по 500000 доларів винагороди за виявлення двох корупційних схем, а також про виявлення двох підпільних казино, розслідування по яких не завершено, а саботується з вини зобов`язаних службових осіб. Тобто автору призначити нарахування 1500000 доларів винагороди та 1000000 доларів за кожен день перебування автора в ЛУВП-19 з вини працівників юридичних організацій, які сприяли викраденню автора в ході зазначеного досудового розслідування, відмовившись виконати вимогу статей 53, 53-3 Закону України «Про запобігання корупції», не ознайомивши автора з правами викривача.  
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року касаційну скаргу/повідомлення про злочин, яка по суті є касаційною скаргою ОСОБА_5 , залишено без руху, оскільки в поданій скарзі останній не дотримався положень КПК, а саме:
- в порушення вимог ч. 2 ст. 427 КПК  ОСОБА_4 не вказав назви судів та дати постановлення судових рішень, які він вважає за необхідне переглянути, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження та перевірити порядок дотримання строків звернення до Суду із касаційною скаргою;
- висунуті ОСОБА_4 вимоги в прохальній частині касаційної скарги не узгоджувались із положеннями ст. 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги;
- вказував про порушення його прав, вчинення неправомірних дій щодо нього, його рідних та колег, а також про невиконання Генеральним прокурором вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року, проте, всупереч положенням ст. 438 КПК, не навів у касаційній скарзі конкретних порушень закону, що могли б бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судами при їх постановленні, та не зазначав, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається із супровідного листа ДУ « Львівська установа виконання покарань (№19) » № 6854/0/170-26 від 01 квітня 2026 року, яким на адресу Суду направлено розписку ОСОБА_4 , останній 30 березня 2026 року отримав копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 23 березня 2026 року, що засвідчено його особистим підписом, однак нової касаційної скарги на виконання зазначеної ухвали від ОСОБА_4 не надходило.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки в установлений касаційним судом строк ОСОБА_4 не усунув недоліки, визначені в ухвалі суду касаційної інстанції, такакасаційна скарга підлягає поверненню.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 428 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу/повідомлення про злочин ОСОБА_4 від 08 березня 2026 року, яка по суті є касаційною скаргою на судові рішення стосовно нього, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3