Справа № 932/12629/25
Провадження № 2-др/932/11/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(додаткове)

14 травня 2026 року    м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Стадченко О.В., при секретарі Мікрух К.Є., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Цимбал Н.В. про ухвалення додаткового рішення пр овідшкодування витрат на правничу допомогу та заяву представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Цимбал Наталія Вікторівна, до ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Титаренко Дмитро Сергійович, про усунення перешкод у здійсненні права користування спільним майном шляхом встановлення порядку користування спільним майном,-

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17.04.2026 року ухваленим за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування спільним майном шляхом встановлення порядку користування спільним майном, позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі.
13.04.2026 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Титаренка Д.С. про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат та стягнення із позивача на користь відповідачки судових втрат. Згідно доданого до клопотання Акту про надання послуг до Договору №2357 від 01.10.2025 про надання правової (правничої) допомоги від 10.04.2026, згідно якого витрати, понесені відповідачем ОСОБА_3 на правничу допомогу, склали 23 900 гривень. До клопотання представником відповідача також надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №2357 від 01.10.2025, укладеного між Адвокатським бюро «ТИТАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі директора Титаренка Дмитра Сергійовича, та ОСОБА_3 , копії Додатків №№1,2 до Договору №2357 від 01.10.2025, копію Акту про надання послуг до Договору №2357 від 01.10.2025, копію фільтрованої виписки за період з 11.04.2025 по 11.04.2026, копії рахунків на оплату №1 від 01.10.2025, №2 від 12.10.2025, №3 від 22.10.2025, №4 від 07.11.2025, №5 від 01.12.2025, №6 від 05.02.2026, №7 від 08.04.2026. 
21.04.2026 до суду надійшла заява від представника позивача Цимбал Н.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на надання правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн. Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник позивач посилалась на вимоги ст.ст.133, 141 ЦПК України, а на підтвердження надала: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 , копії виписок з рахунку від 03.09.2025, від 04.11.2025, від 05.11.2025, від 08.04.2026, від 16.10.2025, від 17.04.2026, від 19.11.2025, від 24.10.2025, від. 27.02.2026, копію Акту наданих послуг ОСОБА_2 відповідно до договору про надання правничої допомоги №18-09/25 від 03.09.2025 станом на 20 квітня 2026 року, копії платіжних інструкцій від 03.09.2025, від 04.11.2025, від 05.11.2025, від 08.04.2026, від 16.10.2025, від 17.04.2026, від 19.11.2025, від 24.10.2025, від 27.02.2026, копії рахунків на оплату №38 від 03.09.2025, №28 від 16.10.2025, №29 від 24.10.2025, №31 від 04.11.2025, №32 від 05.11.2025, №34 від 19.11.2025, №4 від 27.02.2026, №11 від 08.04.2026, №12 від 17.04.2026.
До позовної заяви позивачем додано копію Договору №18-09/25 від 03.09.2025 про надання правничої допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «КОНОВАЛ ТА ПАРТНЕРИ», в особі голови адвокатського об`єднання Цимбал Наталії Вікторівни, та ОСОБА_2 (том 1 а.с.39-45). 
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 14.10.2025, представник відповідача зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є явно завищеним і необґрунтованим. По-перше, позивач вдається до зловживань процесуальними правами і ініціює судовий збір з завідомо неправомірними вимогами, обирає спосіб захисту права, що не є ефективним. Через це відповідач просить значно зменшити розмір судових витрат. Крім того, згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відповідач у позасудовому порядку не намагався врегулювати цей спір. Враховуючи, що позивач приховує від суду наявність двох автомобілів, прагне несправедливої зміни порядку користування (а по факту – нового поділу) автомобілями, представник відповідача вважає, що у будь-якому випадку є підстави для суду застосувати ч. 9 ст. 141 ЦПК України і незалежно від результатів вирішення спору покласти на позивача судові витрати повністю, в тому числі і витрати відповідача (том 1 а.с.89-93).
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.05.2026 суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, яку суддя отримала з канцелярії суду 05.05.2026. 
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та якими доказами вони підтверджуються, суд приходить до таких висновків.
Так, ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В той же час, згідно ч.ч. 1, 2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Аналіз вказаних норм процесуального права, вказує на те, що для прийняття позитивного рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, на сторін покладено обов`язок щодо здійснення поетапного механізму сповіщення свого опонента про розмір запланованих витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до висновку ВП/ВС від 20.09.2018 прийнятого за результатами розгляду справи № 751/3840/15 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19).
Таким чином, визначення у договорі розміру гонорару, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та тривалістю розгляду, кількістю проведених судових засідань; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт значення справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 понесених ним витрат на правову допомогу у сумі 20 000,00 грн.
Доводи представника відповідача щодо наявності підстав для застосування приписів ч.9 ст.141 ЦПК України і незалежно від результатів вирішення спору покладення на позивача, судових витрат повністю, в тому числі і витрат відповідача, не приймаються до уваги судом, з огляду на таке. 
Виходячи з положень ч.9 ст.141 ЦПК України під необґрунтованими діями позивача, які є підставою для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, слід розуміти свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Під зловживанням процесуальними правами розуміється особлива форма цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи,- що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.
Жодних заходів процесуального примусу до позивача в ході розгляду справи не застосовувалось.
До того ж, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, представництво адвокатом її інтересів у суді.
За таких обставин, суд вважає, що представником відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання його процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу, оскільки звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача Цимбал Наталії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу – задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Цимбал Наталія Вікторівна, до ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Титаренко Дмитро Сергійович, про усунення перешкод у здійсненні права користування спільним майном шляхом встановлення порядку користування спільним майном.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ). на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_5 ) у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу суму у розмірі 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень).
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат – залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_5 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя:    О. В. Стадченко