ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/637/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м. Херсон, вул. Європейська (Суворова), буд. 26)
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (код ЄДРПОУ 35654422, 74531, Херсонська обл., Великолепетиський р-н, с. Рубанівка, вул. Першотравнева, буд. 15)
відповідача-2:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
відповідача-3:  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , 74531, Херсонська обл., Каховський р-н, с. Рубанівка)
про звернення стягнення на предмет застави, стягнення 1596238,19 грн.

за участю представників сторін:
від позивача: Аліна Лепська
відповідач-1: не з`явився
відповідач-2: не з`явився
відповідач-3: не з`явився

Позивач  Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь", відповідача-2 ОСОБА_1 та відповідача-3 ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, стягнення 1596238,19 грн.
26.02.2026 судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача-2 та відповідача-3.
З відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що за заданими параметрами фізичних осіб - відповідача-2 та відповідача-3 у цьому реєстрі не знайдено.
27.02.2026 судом витребувано у Державної міграційної служби України та Головного управління державної міграційної служби в Херсонській області інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідача-2 та відповідача-3.
05.03.2026 на запит Господарського суду Одеської області Державною міграційною службою України повідомлено, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не встановлено.
09.03.2026 на запит Господарського суду Одеської області Управлінням державної міграційної служби України у Херсонській області повідомлено, що за відомостями відомчої інформаційної системи ДМС станом на 06.03.2026 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрованими або знятими з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значаться. Окрім цього, у цій відповіді зазначено, що інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 потребує уточнення в Рубанівській територіальній громаді Херсонської області.
09.03.2026 судом витребувано у Рубанівської територіальної громади Херсонської області інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів.
18.03.2026 Рубанівська територіальна громада Херсонської області повідомила, що: відомості щодо реєстрації місця проживання (перебування) відповідача-2 та відповідача-3 у Рубанівській територіальній громаді відсутні; зі зверненнями щодо уточнення/оновлення інформації місця проживання (перебування) про задеклароване місце проживання в реєстрі територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зверталися; документи у паперовому вигляді, згідно яких можливо підтвердити місце реєстрації мешканців громади, на підконтрольну територію України не переміщено та знаходяться на тимчасово окупованій території.
Ухвалою суду від 18.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 15.04.2026 відкладено підготовче засідання на 30.04.2026.
Ухвалою суду від 30.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13.05.2026.
У зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги судове засідання, призначене на 13.05.2026, не відбулося.
Ухвалою суду від 13.05.2026 призначено судове засідання на 27.05.2026.
У судовому засіданні 27.05.2026 господарський суд оголосив перерву до 18.06.2026.
У судове засідання 18.06.2026 з`явилася представник позивача, яка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Щодо повідомлення відповідачів про розгляд даної справи судом.
Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення учасник справи вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наведене, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і відомостей, зазначених у позовній заяві, місцезнаходженням відповідачів є тимчасово окупована територія, про розгляд даної справи останні повідомлялись шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.
За наведеного суд констатує, що відповідачі є належним чином повідомлені про розгляд даної справи господарським судом.
Відзиви на позовну заяву від відповідачів не надходили.
Таким чином, відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк.
Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч.2 ст.178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи.
В судовому засіданні 18.06.2026, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (далі - позичальник) було укладено договір кредитної лінії №119.10-10/347.
Відповідно до п.2.1. договору, банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору, та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п.3.1. договору, сума та валюта максимального ліміту кредитування становить - 1046000,00 грн.
За умовами п.3.2. договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 21 січня 2023 року.
Пунктом 3.3. договору передбачений графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування.
Відповідно до п.3.4. договору, виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується:
- заставою рухомого майна, а саме: трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_3 , 2017 р.в.; трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_4 , 2016 р.в.; трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_5 , 2017 р.в.; гноєрозкидач ПРТ-10 2017 р.в., коток кільчатошпоровий гідрофікований ККШ-9, 2Г-02, 2019 р.в., трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_6 , 2015 р.в., що належать ТОВ "Аграрний південь";
- порукою поручителів
Згідно з п.3.5., договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою (далі - базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором із застосуванням такої формули: БПС = Індекс UIRD (3m) + Маржа, де:
- БПС - розмір базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором;
- індекс UIRD (3m) - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного Банківського дня в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 3 місяці з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору і оприлюднюється на сайті Національного банку України в мережі Інтернет (на дату укладання цього договору за посиланням: http://www.bank.gov.ua/files/UIRD.xls), а також в системі Thomson Reuters. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації, перевага надається значенню ставки UIRD, що оприлюднена в системі Thomson Reuters:
- маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 7% (п.3.5.1.).
На момент укладення договору, з урахуванням визначеного на таку дату індексу UIRD (3m) та із застосуванням формули, передбаченої пп. 3.5.1. цього договору, розмір базової процентної ставки становить 12,88% процентів річних, який підлягає застосуванню для визначення зобов`язання позичальника зі сплати процентів до моменту першого перегляду (зміни) розміру такої базової процентної ставки у відповідності до пп. 3.5.3. цього договору (п. 3.5.2.).
Перегляд базової процентної ставки та зміна її розміру (збільшення чи зменшення, якщо це є наслідком застосування формули, передбаченої пп. 3.5.1. цього договору) здійснюється банком кожного календарного кварталу в період з 01 по 07 число першого місяця такого календарного кварталу, починаючи з дати укладення цього договору до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. При цьому застосовується індекс UIRD (3m), який визначається для відповідної дати, а саме станом на: 01 січня, 01 квітня, 01 липня та 01 жовтня відповідного року (далі - дата перегляду процентної ставки).
Базова процентна ставка у розмірі, розрахованому за наслідком такого її перегляду банком (в тому числі у збільшеному або зменшеному її розмірі, якщо така зміна є наслідком відповідного перегляду базової процентної ставки) застосовується для цілей сплати процентів з дати перегляду процентної ставки включно по останній календарний день останнього місяця календарного кварталу, у якому відбувся такий перегляд банком розміру базової процентної ставки. У випадку неможливості визначення розміру індексу UIRD (3m) станом на дату перегляду процентної ставки, що сталося з незалежних від сторін обставин, для цілей визначення розміру базової процентної ставки на новий період (календарний квартал) застосовується індекс UIRD (3m), який буде можливо визначити на найбільш ранню дату визначеного цим підпунктом періоду перегляду та зміни розміру Базової процентної ставки. У випадку неможливості визначення розміру індексу UIRD (3m) у відповідності до зазначених вище у цьому підпункті правил, що сталося з незалежних від сторін обставин, для цілей сплати процентів у відповідному новому періоді дії договору (календарному кварталі) застосовується розмір базової процентної ставки, який був визначений за правилами, встановленими договором та застосовувався у попередньому періоді дії договору (календарному кварталі).
Сторони дійшли згоди, що у випадках, коли розрахований згідно наведеної в пп. 3.5.1. договору формули розмір базової процентної ставки становитиме значення, яке перевищує 30% річних, базова процентна ставка нараховуватиметься в розмірі 30% річних (далі - максимальна процентна ставка).
За умовами п. 3.5.4. договору, підписанням цього договору сторони свідчать, що при визначенні формули розрахунку базової процентної ставки, зазначеної в пп. 3.5.1. цього договору, сторони виходили з того, що позичальник буде мати право на отримання компенсації та у зв`язку з цим максимальний розмір базової процентної ставки, що може бути встановлений за договором, обмежений умовами програми. У разі внесення змін до програми щодо збільшення максимального розміру відповідної процентної ставки або у випадках позбавлення позичальника протягом строку дії договору права на отримання компенсації чи закінчення строку дії програми на вимогу банку сторони зобов`язуються встановити іншу формулу розрахунку розміру базової процентної ставки, зазначену в пп. 3.5.1. цього договору. З цією метою банк направляє позичальнику та/або поручителю, та/або майновому поручителю відповідне повідомлення (в порядку, визначеному п. 8.4. цього договору) із зазначенням іншої формули розрахунку базової процентної ставки, яку необхідно встановити, та пропозицію укласти щодо цього додатковий договір до цього договору та документів забезпечення. На підставі направленого банком повідомлення та у відповідності до зазначених у ньому умов сторони укладають та підписують додатковий договір до цього договору про встановлення іншої формули розрахунку розміру базової процентної ставки за користування кредитом.
За умовами п.3.6. договору кредитної лінії, приймаючи до уваги умови програми, користуючись принципом свободи договору та керуючись частиною 2 статті 526 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди, що за умови дотримання позичальником умов програми та належного виконання ним умов цього договору (в частині вчасного повернення суми кредиту, її частини та/або вчасної сплати суми процентів її частини), позичальнику встановлюється особливий порядок виконання зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів (за умови відсутності обставин та/або порушень умов договору, які виключають можливість застосування такого особливого порядку), а саме:
- 3.6.1.1. Позичальник самостійно (за власні кошти) сплачує частину нарахованих за договором процентів в розмірі компенсаційної процентної ставки, яка з урахуванням умов програми становить 3% річних.
- 3.6.1.2. Друга частина нарахованих процентів в розмірі компенсаційної частини процентів, яка розраховується як різниця між базовою процентною ставкою та компенсаційною процентною ставкою, сплачується фондом у зв`язку з наданням позичальнику компенсації (у випадку отримання позичальником права на таку компенсацію) шляхом списання банком коштів в повній необхідній сумі з рахунку ескроу на рахунок, визначений в п. 3.19. цього договору.
Відповідно до п. 3.7. договору, позичальник сплачує банку: комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 0,5% від суми максимального ліміту кредитування в день укладення цього договору; комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,5% від суми максимального ліміту кредитування в день укладення цього договору.
Згідно з п.3.9. договору, кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.
За умовами п.3.10. договору, надання кредиту (траншу) на умовах цього договору здійснюється банком протягом 5 банківських днів після виконання позичальником усіх та кожної з умов надання кредиту (траншу) в рамках цього договору, в т.ч. при відсутності підстав для призупинення або відмови у наданні кредиту (траншу), передбачених п. 3.13. цього договору.
Згідно з п.3.11. договору, з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором. Позичальник зобов`язується здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з підпунктом 3.3. цього договору.
Відповідно до п.п. 3.16., 3.16.1. договору, позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну сплату банку процентів в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт у розмірі базової процентної ставки на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно до дня повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.
За умовами п.4.3 договору кредитної лінії, позичальник, зокрема, зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови договору кредитної лінії та взяті на себе за договором кредитної лінії зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком.
Відповідно до п. 8.4., 8.5. договору, сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату кур`єром або відправлені цінним листом (із описом вкладення)/рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у статті 9 цього договору (якщо інша адреса не повідомлена однією стороною іншій стороні відповідно до умов цього договору), або отримані однією стороною від іншої сторони особисто під розпис, крім випадків, коли інший спосіб відправлення повідомлень прямо передбачений умовами цього договору. Датою направлення таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку відправника. Повідомлення/вимоги можуть також направлятись стороною іншій стороні на її електронну адресу, зазначену в статті 9 цього договору, або факсимільним зв`язком із наступним направленням таких повідомлень/вимог у паперовому вигляді у порядку, визначеному п. 8.4. договору. При цьому сторони домовились, що необхідність у кожної із сторін здійснювати відповідні дії та виконувати відповідні зобов`язання, встановлені цим договором, виникають з моменту направлення іншою стороною повідомлення/ вимоги про необхідність такого виконання у паперовому вигляді в порядку, визначеному п. 8.4. цього договору.
Пунктом 8.6. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.
Додатком №1 договору передбачена заява на отримання кредиту (траншу); додатком №2 до договору - довідка про розшифровку графи 2000 форми №2 "Звіт про фінансові результати" форми №-2м (№-2мс) "Звіту про фінансові результати" у розрізі видів економічної діяльності; додатком №3 - довідка про суми отриманої ММСП державної допомоги.
22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (далі - застоводавець) був укладений договір застави транспортних засобів № Т/164 (далі - договір застави-1).
За умовами п.1.1. договору застави-1, відповідно до умов цього договору заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності.
Відповідно до п. 1.2. договору застави-1, заставою, встановленою цим договором, забезпечуються вимоги заставодержателя щодо відшкодування будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем умов цього договору, а також вимоги заставодержателя щодо відшкодування витрат заставодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором, а також витрат на утримання і збереження предмета застави, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. 
За умовами п. 1.3. договору застави-1, предметом застави за цим договором є транспортні засоби, зазначені в таблиці 1 та додатку №1 до цього договору. Характеристика предмета застави та документи, що підтверджують право власності заставодавця на предмет застави, наведені в таблиці 1 та додатку №1 до цього договору. Згідно із балансовою довідкою заставодавця №3 від 22 січня 2021 року, наданої заставодавцем, предмет застави, що передається в заставу заставодержателю за цим договором, обліковується на балансі заставодавця.
Відповідно до п. 1.4. договору застави-1, вартість предмета застави визначена шляхом проведення оцінки предмета застави суб`єктом оціночної діяльності і згідно зі звітом про оцінку майна від 02 грудня 2020 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Земля Плюс 2006" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №989/19 від 20 грудня 2019 року, виданий Фондом державного майна України), становить 1336995,00 грн. При цьому, за взаємною згодою сторін вартість предмету застави становить 1336995,00 грн. (далі - договірна вартість предмета застави).
Пунктом 1.11. договору застави-1 передбачено, що при частковому виконанні заставодавцем зобов`язання застава, встановлена цим договором, зберігається у повному обсязі.
Згідно з п. 3.1. договору застави-1, заставодержатель має право, зокрема, самостійно обирати спосіб звернення стягнення на предмет застави; у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, законодавством, кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, витрати, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем умов кредитного договору та/або цього договору, а також витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором (в тому числі витрати, пов`язані з реалізацією предмету застави та вартість послуг незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності), а також витрати на утримання і збереження предмета застави; здійснити реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі та отримати витяг з цього реєстру на підтвердження пріоритету обмеження заставодержателя щодо предмету застави з подальшим відшкодуванням заставодавцем витрат заставодержателя, пов`язаних з виконання таких дій, збільшені на суму податку на додану вартість, розраховану відповідно до законодавства.
За умовами п. 4.1. договору застави-1, право застави виникає у заставодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Згідно з п. 4.2. договору застави-1, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному цим договором.
Пунктом 4.3. договору застави-1 визначено, що право застави припиняється: виконанням у повному обсязі зобов`язання; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 6.1. договору застави-1, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами цього договору та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання (повністю або частково), у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов`язання, що складає зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором.
Пунктом 6.2. договору застави-1 передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави незалежно від настання строку виконання зобов`язання у випадках, визначених цим договором та законодавством, зокрема в разі, якщо будь-яка з запевнень та гарантій, наданих заставодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною та/або інша особа набула права стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законодавством, або в позасудовому порядку згідно законодавства та цього договору.
За умовами п. 6.5. договору застави-1, спосіб звернення стягнення на предмет застави обирається заставодержателем на власний розсуд. Заставодержатель зобов`язаний в будь-якому випадку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.
Пунктом 6.11. договору застави-1 передбачено, що в разі звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, заставодержатель до моменту подання відповідного позову зобов`язаний письмово повідомити всіх зареєстрованих обтяжувачів, якщо такі будуть встановлені, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до п. 10.1. договору, останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою (за бажанням) і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.
Додатком № 1 до договору застави визначені характеристики майна, яке є предметом застави.
До матеріалів справи позивачем долучено копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, в яких наявний запис щодо обтяження транспортних засобів (сільськогосподарської техніки) заставою на підставі вищевказаного договору застави.
22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (далі - застоводавець) був укладений договір застави обладнання № О/165 (далі - договір застави-2).
За умовами п.1.1 договору застави-2, відповідно до умов цього договору заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності.
Відповідно до п. 1.2. договору застави-2, заставою, встановленою цим договором, забезпечуються вимоги заставодержателя щодо відшкодування будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем умов цього договору, а також вимоги заставодержателя щодо відшкодування витрат заставодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором, а також витрат на утримання і збереження предмета застави, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. 
За умовами п. 1.3. договору застави-2, предметом застави за цим договором є основні засоби - обладнання та устаткування, перелік, опис та адреса розташування яких наведені в додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.
Право власності заставодавця на предмет застави заставодержателя підтверджується:
- контрактами (договорами) на поставку (придбання) обладнання, рахунками-фактурами, документами, що підтверджують повну оплату вартості майна, що складає предмет застави, перелік яких (документів) наведено в додатку №1 до цього договору;
- балансовою довідкою заставодавця №20 від 22 січня 2021 року про облік майна, що складає предмет застави та передається в заставу заставодержателю за цим договором, на балансі заставодавця.
Відповідно до п. 1.4. договору застави-2, вартість предмета застави визначена шляхом проведення оцінки предмета застави суб`єктом оціночної діяльності і згідно зі звітом про оцінку майна від 03 грудня 2020 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Земля Плюс 2006" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №989/19 від 20 грудня 2019 року, виданий Фондом державного майна України), становить 232792,00 грн. При цьому, за взаємною згодою сторін вартість предмету застави становить 232792,00 грн. (далі - договірна вартість предмета застави).
Пунктом 1.11. договору застави-2 передбачено, що при частковому виконанні заставодавцем зобов`язання застава, встановлена цим договором, зберігається у повному обсязі.
Згідно з п. 3.1. договору застави-2, заставодержатель має право, зокрема, самостійно обирати спосіб звернення стягнення на предмет застави; у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, законодавством, кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, витрати, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем умов кредитного договору та/або цього договору, а також витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором (в тому числі витрати, пов`язані з реалізацією предмету застави та вартість послуг незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності), а також витрати на утримання і збереження предмета застави; здійснити реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі та отримати витяг з цього реєстру на підтвердження пріоритету обмеження заставодержателя щодо предмету застави з подальшим відшкодуванням заставодавцем витрат заставодержателя, пов`язаних з виконання таких дій, збільшені на суму податку на додану вартість, розраховану відповідно до законодавства.
За умовами п. 4.1. договору застави-2, право застави виникає у заставодержателя з моменту укладання цього договору.
Згідно з п. 4.2. договору застави-2, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному цим договором.
Пунктом 4.3. договору застави-2 передбачено, що право застави припиняється: виконанням у повному обсязі зобов`язання; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 6.1. договору застави-2, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами цього договору та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання (повністю або частково), у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов`язання, що складає зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором.
Пунктом 6.2. договору застави-2 встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави незалежно від настання строку виконання зобов`язання у випадках, визначених цим договором та законодавством, зокрема, в разі, якщо будь-яка з запевнень та гарантій, наданих заставодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною та/або інша особа набула права стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законодавством, або в позасудовому порядку згідно законодавства та цього договору.
За умовами п. 6.5. договору застави-2, спосіб звернення стягнення на предмет застави обирається заставодержателем на власний розсуд. Заставодержатель зобов`язаний в будь-якому випадку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.
Пунктом 6.11. договору застави-2 передбачено, що в разі звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, заставодержатель до моменту подання відповідного позову зобов`язаний письмово повідомити всіх зареєстрованих обтяжувачів, якщо такі будуть встановлені, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до п. 10.1. договору, останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою (за бажанням) і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.
Додатком № 1 до договору застави-2 визначені характеристики майна, яке є предметом застави.
До матеріалів справи позивачем долучено копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, в яких наявний запис щодо обтяження іншого нерухомого майна (обладнання) заставою на підставі вищевказаного договору застави.
22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - кредитор, банк) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) було укладено договір поруки № П-863.
Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.
Згідно з п.2.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі:
- повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором;
- не відшкодування завданих кредитору збитків, які заподіяні внаслідок невиконання умов кредитного договору.
За умовами п. 2.3. договору поруки, порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору). Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання вважаються, у тому числі, але не виключно: будь-яке збільшення розміру кредиту; зміна строку виконання зобов`язання повністю або частково, збільшення заборгованості за кредитним договором на суму нарахованих та несплачених процентів/комісійних винагород; відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини; будь-яке збільшення/зменшення розміру процентів за кредитним договором; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, зокрема, зміна будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом; зміна будь-яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором; доповнення/зміна комісій та/або неустойок, що підлягають сплаті кредитору, та/або збільшення/зменшення їх видів та розмірів; будь-які інші зміни кредитного договору.
Відповідно до п.п. 2.4.-2.5. договору поруки, обсяг зобов`язань поручителя за цим договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання боржником та/або поручителем (на умовах, визначених цим договором) зобов`язання за кредитним договором, а також черговості направлення кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання. Поручитель також відповідає перед кредитором за повернення боржником грошових коштів (включаючи комісійні винагороди та проценти, нараховані на суму грошових коштів в порядку, визначеному кредитним договором та законодавством України за користування чужими грошовими коштами).
За умовами пункту 2.6. договору поруки, поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання зобов`язання правонаступниками (спадкоємцями) боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства України.
Згідно з п.3.1.3. договору поруки, на підставах та з наслідками, що визначені статтею 528 Цивільного кодексу України, поручитель має право за власною ініціативою здійснювати повне або часткове виконання зобов`язання боржника, у тому числі до настання або до закінчення строків його виконання за кредитним договором. Кредитор приймає таке виконання при дотриманні кожної з наступних умов: умови кредитного договору не містять прямої заборони на дострокове виконання зобов`язання або на виконання зобов`язання третіми особами; боржник або поручитель виконав умови кредитного договору щодо порядку здійснення повного дострокового виконання зобов`язання (зокрема, направлення попереднього повідомлення та/або сплата комісій за повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором); кредитор отримав письмову згоду боржника на виконання поручителем зобов`язання в повному обсязі/його частини із зазначенням його виду та розміру до настання або до закінчення строку виконання зобов`язання.
Поручитель усвідомлює та звільняє кредитора від будь-якої відповідальності, пов`язаної з виконанням поручителем зобов`язання до настання або до закінчення строку його виконання.
Відповідно до п. 3.2.1.-3.2.4. договору поруки, поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором та у разі виникнення зобов`язання поручителя відповідно до цього договору виконати зобов`язання. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний, пред`явити (направити) поручителю вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора права вимагати у поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства.
За умовами п. 3.2.7.-.3.2.8. договору поруки, у випадку направлення кредитором поручителю вимоги, поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається кредитору відділенням зв`язку при відправленні кредитором поручителю зазначеної вище вимоги листом з повідомленням про вручення або дата, зазначена поручителем (представником поручителя) на другому примірнику вказаної вище вимоги кредитора, при особистому отриманні першого примірника поручителем (представником поручителя) від кредитора. У випадку, якщо кредитор скористався своїм правом, визначеним пп. 3.2.4. цього договору, та направив поручителю вимогу, вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором.
Згідно з п.4.2.1. договору поруки, поручитель зобов`язаний, незалежно від зміни фінансового стану, безумовно та безвідклично на умовах, визначених цим договором, виконати в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором та за цим договором.
Пунктом 10.1. договору поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами.
До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, відшкодування кредитору всіх сум грошових коштів, сплачених кредитором за рахунок власних коштів за кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо) відповідно до умов кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, якщо такі мали місце при виконанні договору.
Договір поруки підписано між сторонами без будь-яких зауважень.
Аналогічний за змістом договір поруки від 08.10.2021 за №П-864 щодо забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 був укладений між банком та ОСОБА_2 .
Як слідує з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання в частині надання кредиту виконав у повному обсязі, про що свідчать виписки по рахунку відповідача-1.
26.08.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача-1 повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, у якому позивач просив відповідача-1 усунути порушення зобов`язань за договором кредитної лінії та сплатити наявну заборгованість у 30-денний строк з дати направлення даного повідомлення. 
Також, у цьому повідомленні позивач зазначив, що у випадку невиконання відповідачем-1 вимог позивача щодо сплати заборгованості ним буде здійснено звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку. 
26.08.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача-2 та відповідача-3 вимоги про виконання забезпеченого порукою зобов`язання, в яких вимагав не пізніше 10 календарних днів з моменту направлення цього листа здійснити повне погашення заборгованості за договором кредитної лінії №119.10-10/347 від 22.01.2021.
До матеріалів справи позивачем долучено витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 25.08.2026 щодо ініціювання процедури звернення стягнення на предмет застави.
В порушення умов договору та приписів законодавства, відповідач-1 не повернув кредитні кошти згідно з погодженим сторонами графіком та у строки, визначені договором, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст.193 Господарського кодексу України (який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України (який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин), кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Господарський суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 у справі №904/2073/19, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами договору. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами, регулюються самостійно сторонами шляхом укладення договору. На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.
Відповідач-1 заперечень щодо викладених у договорі умов не висловлював, питання про зміну умов договору не порушував. Сторони погодили умови договору та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України, статей 193, 198 ГК України (який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин), зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України), а через приписи статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.
Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 на підставі договору кредитної лінії №119.10-10/347 від 22.01.2021 виникли зобов`язальні правовідносини, згідно з якими позивач зобов`язувався надати, а відповідач-1 зобов`язувався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 договору та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов кредитного договору перераховано кредитні кошти.
Разом з тим, відповідач-1, всупереч умов договору та приписів чинного законодавства, не повернув позивачу кредитні кошти у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 1596238,19 грн.
Відповідач-1 здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення заборгованості не спростував, доказів на підтвердження сплати боргу суду не надав.
На підставі викладеного, суд визнає вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії правомірними, обґрунтованими належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідача-2 та відповідача-3, суд зазначає наступне.
Згідно ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
З огляду на викладене, враховуючи положення наведених вище договорів поруки, суд зазначає про наявність у відповідача-2 та відповідача-3 зобов`язань щодо виконання зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний південь" в частині погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 119.10-10/347 від 22.01.2021.
Щодо звернення стягнення на предмети застави.
Правовідносини щодо звернення стягнення на предмет застави врегульовані положеннями ЦК України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).
Аналогічні положення передбачено ст. 1, 3, 4 Закону України "Про заставу".
У відповідності до ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Статтею 582 ЦК України визначено, що оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно зі ст.19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Статтею 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. 
Відповідно до ст. ст 20, 21 Закону України "Про заставу", реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.
За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. 
Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Так, 22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" було укладено договір кредитної лінії №119.10-10/347, згідно з п. 2.1. якого позивач зобов`язувався надати, а відповідач-1 зобов`язувався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 договору, та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 3.4. договору, виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується, зокрема, заставою рухомого майна, а саме: трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_3 , 2017 р.в.; трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_4 , 2016 р.в.; трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_5 , 2017 р.в.; гноєрозкидач ПРТ-10 2017 р.в., коток кільчатошпоровий гідрофікований ККШ-9, 2Г-02, 2019 р.в., трактор колісний БЕЛАРУС-892, НОМЕР_6 , 2015 р.в., що належать ТОВ "Аграрний південь".
22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" був укладений договір застави транспортних засобів № Т/164.
Цього ж дня, 22.01.2021 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" був укладений договір застави обладнання № О/165.
Відповідно до п. 6.1. договорів застави, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами цього договору та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання (повністю або частково), у тому числі у випадку одноразового прострочення будь-якого зобов`язання, що складає зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором.
За умовами п.6.5. договорів застави, спосіб звернення стягнення на предмет застави обирається заставодержателем на власний розсуд. Заставодержатель зобов`язаний в будь-якому випадку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.
До матеріалів справи позивачем долучено витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 25.08.2026 щодо ініціювання процедури звернення стягнення на предмет застави.
Пунктом 6.11. договорів застави передбачено, що в разі звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, заставодержатель до моменту подання відповідного позову зобов`язаний письмово повідомити всіх зареєстрованих обтяжувачів, якщо такі будуть встановлені, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет застави.
26.08.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача-1 повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, у якому позивач просив відповідача-1 усунути порушення зобов`язань за договором кредитної лінії та сплатити наявну заборгованість у 30-денний строк з дати направлення даного повідомлення. У цьому повідомленні позивач зазначив, що у випадку невиконання відповідачем-1 вимог позивача щодо сплати заборгованості ним буде здійснено звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку. 
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідач-1, всупереч вказаного вище не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив проценти за користування такими кредитними коштами, у встановлений договором строк, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 1596238,19 грн. Іншого суду не доведено. 
Приймаючи до уваги встановлені вище обставини щодо порушення відповідачем-1 умов договору, а також з огляду на дотримання позивачем процедури для звернення стягнення на предмет застави, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави. При вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет застави у цій справі суд врахував, що застосування банком іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржниками права, окрім стягнення заборгованості, не є подвійним стягненням, оскільки позивачем заявлено вимогу не про стягнення цієї ж суми, а заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет застави у межах забезпечення відповідачем-1 виконання зобов`язання за договором кредитної лінії.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Херсонського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v.Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України").
За приписами ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову судовий збір покладається на відповідачів.
У п. 4.1. постанови від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" Пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів, або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
З урахуванням викладеного, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.
Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (код ЄДРПОУ 35654422, 74531, Херсонська обл., Великолепетиський р-н, с. Рубанівка, вул. Першотравнева, буд. 15) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м. Херсон, вул. Європейська (Суворова), буд. 26) прострочену станом на 09.02.2026 заборгованість за договором кредитної лінії №119.10-10/347 від 22.01.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" у розмірі - 957380 (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста вісімдесят) грн. 43 коп. заборгованості за основним боргом (кредитом), 638857 (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 76 коп. процентів за користування кредитом.
3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (код ЄДРПОУ 35654422, 74531, Херсонська обл., Великолепетиський р-н, с. Рубанівка, вул. Першотравнева, буд. 15) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , 74531, Херсонська обл., Каховський р-н, с. Рубанівка) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м. Херсон, вул. Європейська (Суворова), буд. 26) прострочену станом на 09.02.2026 заборгованість за договором кредитної лінії №119.10-10/347 від 22.01.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" та Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії -Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" у розмірі - 957380 (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста вісімдесят) грн. 43 коп. заборгованості за основним боргом (кредитом), 638857 (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 76 коп. процентів за користування кредитом.
4. Звернути стягнення на: 
- трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2017 р.в., заводський номер № НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , видане 07.09.2017 ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області; 
- трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2016 р.в., заводський номер № НОМЕР_10 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 , видане 28.11.2016 ДІГС в Херсонській області; 
- трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2017 р.в., заводський номер № НОМЕР_12 , державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 , видане 26.10.2017 ГУ Держпродспоживслужби в Херсонській області; 
- трактор колісний БЕЛАРУС-892, 2015 р.в., заводський номер № НОМЕР_15 , державний реєстраційний номер НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_17 , видане 01.03.2016 ДІГС в Херсонській області, за договором застави № Т/164 від 22.01.2021, та: 
- гноєрозкидач ПРТ-10, 2017 р.в., інвентарний номер №10620059; 
- коток кільчато-шпоровий гідрофікований ККШ-9.2Г-02, 2019 р.в., заводський номер № НОМЕР_18 , за договором застави № О/165 від 22.01.2021 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (код ЄДРПОУ 35654422, 74531, Херсонська обл., Великолепетиський р-н, с. Рубанівка, вул. Першотравнева, буд. 15) за договором кредитної лінії № 119.10-10/347 від 22.01.2021 перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м. Херсон, вул. Європейська (Суворова), буд. 26), розмір якої станом на 09.02.2026 складає 1596238 (один мільйон п`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті тридцять вісім) грн. 19 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 957380 (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч триста вісімдесят) грн. 43 коп.; проценти за користування кредитом - 638857 (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 76 коп., шляхом проведення публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження та із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Південь" (код ЄДРПОУ 35654422, 74531, Херсонська обл., Великолепетиський р-н, с. Рубанівка, вул. Першотравнева, буд. 15) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м.Херсон, вул.Європейська (Суворова), буд. 26) - 25539 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 82 коп. судового збору.
6. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м.Херсон, вул.Європейська (Суворова), буд. 26) - 6384 (шість тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 95 коп. судового збору.
7. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , 74531, Херсонська обл., Каховський р-н, с. Рубанівка) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 02766367, 73003, м.Херсон, вул.Європейська (Суворова), буд. 26) - 6384 (шість тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 95 коп. судового збору.
8. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.
Повне рішення складено і підписано 26 червня 2026 р.