ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/5471/24
Головуючий у першій інстанції – Домашенко Ю. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/556/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючої-судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач Акціонерне товариство «ВСТ Банк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ВСТ Банк» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ВСТ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ПАТ «Банк Восток», яке змінило найменування на АТ «ВСТ Банк», звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача дебіторську заборгованість за заявою-договором № S001015373 про акцепт Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування від 12 липня 2022 року у розмірі 25 484,15 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 липня 2022 року між ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір № S001015373 про акцепт Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якої відповідач акцептував публічну пропозицію банку та погодився на відкриття йому поточного рахунку з видачею платіжної картки у валюті гривня, а також на здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку. Згідно з п. 3 договору ОСОБА_1 надав згоду на встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту до 100 000 грн та його зміну (збільшення/зменшення в рамках максимального кредиту) за ініціативою банку. Процентна ставка на кредитну заборгованість протягом пільгового періоду до 62 днів становить 0,00001 % річних. 
Позивач указував, що зобов`язання за договором виконав повністю, відкривши поточний рахунок. Відповідач користувався платіжною картою за відкритим рахунком для задоволення особистих потреб, внаслідок чого станом на 15 листопада 2024 року утворилася дебіторська заборгованість у розмірі 25 484,15 грн, яка відображена у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку приватного клієнта, в яких зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення коштів та сплати процентів за їх використання. 
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року у задоволенні позову АТ «ВСТ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ «ВСТ Банк», посилаючись на неповноту з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що хоча здійснені операції щодо перерахування коштів в сумі 25 000 грн та 7 000 грн були неуспішними, однак ці кошти на рахунок АТ КБ «Приватбанк», з якого здійснювалося поповнення, не повернулися. Неуспішна транзакція означає, що кошти з рахунку, з якого здійснювалося поповнення, фактично не надійшли, а отже і не могли бути повернуті на рахунок, з якого здійснювалось поповнення, і ця обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Отже районний суд дійшов хибного висновку про недоведеність позивачем наявності у ОСОБА_1 дебіторської заборгованості у заявленому розмірі.
Позивач зазначає, що, підписавши паспорт споживчого кредиту електронним цифровим підписом та ознайомившись з Тарифами банку, відповідач погодився, що повністю згоден, розуміє їх зміст та положення, яких він неухильно зобов`язався дотримуватись. Наведені обставини свідчать про те, що позичальник належно проінформований щодо умов кредитування в банку відповідно до вимог чинного законодавства.
Указує, що 20 липня 2022 року стався технічний збій в роботі програмного забезпечення банку, під час якого здійснювалися транзакції щодо поповнення належного відповідачу рахунку НОМЕР_1 на суми 25 000 грн, 15 000 грн, 10 000 грн та 7 000 грн. Надана АТ КБ «Приватбанк» інформація та виписки про рух коштів засвідчують те, що з рахунку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , на рахунок НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 та відкритий у ПАТ «Банк Восток», 20 липня 2022 року здійснені наступні перекази: неуспішні перекази – 25 000 грн о 17:38:30, відміна переказу о 17:38:41; 7000 грн о 17:53:41, відміна переказу о 17:53:52; успішні перекази – 10 000 грн о 17:45:41 та 15 000 грн о 17:46:36. Тобто частково кошти на рахунок відповідача не надійшли. Водночас у результаті збою в роботі програмного забезпечення неуспішні операції створили рух по компонентам балансів та збільшили доступний залишок на рахунку, не призводячи до здійснення бухгалтерських проводок зазначених сум по рахунку відповідача, внаслідок чого на рахунку ОСОБА_1 утворилась дебіторська заборгованість.
Усі зазначені операції відображені у виписці по рахунку ОСОБА_1 , зокрема 20 липня 2022 року о 17:38 зараховано 25 000 грн та о 17:53 – 7 000 грн. Після цього відповідач провів операції зі зняття готівки у польських злотих та здійснив карткові перекази. Після того, як ОСОБА_1 використав кошти, які фактично не надходили на його рахунок, того ж дня, але пізніше, о 18:23 надійшла відміна на суму 25 000 грн та о 18:29 – на суму 7 000 грн. Отже, платіжні операції щодо перерахування 25 000 грн та 7 000 грн були відмінені, а указані суми фактично не могли бути повернуті на рахунок відправника, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Верховний Суд неодноразово наголошував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку.
Банк наголошує на тому, що в результаті збільшення доступного залишку (помилкового розблокування суми) на карті в розмірі 25 000 грн та 7 000 грн, що відбулось через технічний збій, ОСОБА_1 були здійснені видаткові операції по рахунку з використанням картки на загальну суму 50 484,15 грн. Ним знято з платіжної картки готівку на загальну суму 6 000 злотих (PLN), що є еквівалентом суми 42 581,52 грн (з урахуванням комісії банку у розмірі 851,63 грн загальна сума видатків по зняттю готівки становила 43 433,15 грн) та перераховано кошти у сумі 7 051 грн через мобільний додаток на картку НОМЕР_3 (42 581,52 грн + 851,63 грн + 7 051 грн = 50 484,15 грн).
АТ «ВСТ Банк» помилково відобразило на рахунку відповідача суми коштів, які фактично належали позивачу та були використані ОСОБА_1 на власний розсуд, що є підставою для задоволення позовних вимог. Внаслідок дій позичальника на його картковому рахунку утворилась заборгованість, яку він повинен був повернути в день її виникнення, проте такий обов`язок не виконав. Банк не отримував від платіжної системи відшкодування по неуспішним операціям, внаслідок чого у відповідача утворилась дебіторська заборгованість.
У наданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Обґрунтовуючи доводи відзиву, сторона відповідача наполягає на хибності тверджень позивача про те, що транзакції з поповнення рахунку на суми 25 000 грн та 7 000 грн виявилися неуспішними, і фактично кошти на рахунок не надійшли, оскільки вони спростовуються доказами, наданими як позивачем, так і АТ КБ «ПриватБанк». 
Відповідач зазначає, що у виписці за рахунком ОСОБА_1 суми 25 000 грн та 7 000 грн указані як «зарахування», тобто ці кошти надійшли на рахунок. Вважає, що позивач маніпулює бухгалтерськими термінами, в той час як суд правильно виснував, дослідивши надані докази, про надходження на рахунок спірних коштів. У банківській виписці відносно усіх переказів (25 000 грн, 10 000 грн, 15 000 грн та 7 000 грн) зазначено «зарахування», отже всі ці кошти надійшли на рахунок.
Звертає увагу суду на те, що у наданій відповіді АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило, що кошти у розмірі 25 000 грн та 7 000 грн на рахунок відправника не поверталися. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду – скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову АТ «ВСТ Банк», суд першої інстанції вважав встановленим, що 20 липня 2022 року здійснювалися транзакції з поповнення рахунку відповідача НОМЕР_1 на суми 25 000 грн, 15 000 грн, 10 000 грн та 7 000 грн. Хоча перекази у розмірі 25 000 грн та 7 000 грн були неуспішними, однак ці кошти з вказаного рахунку відповідача на рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 (картка НОМЕР_4 ), з якого здійснювалося поповнення, не повернулися. Отже, позивачем не доведено наявності у ОСОБА_1 дебіторської заборгованості у розмірі 25 484,15 грн.
З наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, зважаючи на таке.
У справі встановлено, що 12 липня 2022 року ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписано заяву-договір № S001015373 про акцепт Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію банку та погодився на відкриття йому поточного рахунку № НОМЕР_1 з видачею електронного платіжного засобу на його ім`я з наступними параметрами: валюта рахунку – гривня, тип карти – MC World Debit, тарифний пакет – «Банк Власний Рахунок», а також на здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку (т. 1 а.с. 9-14). Сторони договору також погодили, що його невід`ємною частиною є Правила надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «Банк Восток», розміщені для ознайомлення на сайті банку, Паспорт споживчого кредиту (т. 1 а.с. 15) та Тарифи банку, з якими відповідач ознайомився. 
Відповідно до п. 3 договору відповідач погодився на укладення договору про споживчий кредит та встановлення йому ліміту від 1 грн до 100 000 грн (у т.ч. його збільшення/зменшення в рамках максимального та мінімального ліміту) та просив встановити йому ліміт на умовах (відповідно до Тарифів банку): продукт «Банк Власний Рахунок»/Програма кредитування «Кредитний ліміт до 100 000 грн»; сума кредитного ліміту – 1 грн; строк кредитного ліміту – до 365 календарних днів; процентна ставка – 36 % річних (фіксована).
Згідно з випискою ПАТ «Банк Восток» по банківському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 12 липня 2022 року по 15 листопада 2024 року (т. 1 а.с. 17) 20 липня 2022 року о 17:38 на картку відповідача відбулося зарахування 25 000 грн, о 17:45 – зарахування 10 000 грн, о 17:46 – зарахування 15 000 грн, о 17:53 год. – зарахування 7 000 грн, о 17:58 год. – здійснено переказ на картку № НОМЕР_3 коштів в сумі 7 051 грн, о 18:23 – зарахування мінус 25 000 грн, о 18:29 – зарахування мінус 7 000 грн. Крім того 20 липня 2022 року проведені транзакції з видачі готівки (польські злоти), зокрема, о 17:40 – в гривневому еквіваленті 17 742,30 грн (комісія за конвертацію 354,85 грн); о 17:47 – в гривневому еквіваленті 709,69 грн (комісія за конвертацію 14,19 грн), о 17:49 – в гривневому еквіваленті 24 129,53 грн (комісія за конвертацію 482,59 грн); о 18:24 – в гривневому еквіваленті 6 387,23 грн. 
Наданою на запит суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» інформацією (т. 2 а.с. 29) засвідчено, що на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_2 ). 20 липня 2022 року з картки № НОМЕР_4 здійснені перекази в сумі 7 035 грн (в тому числі 35 грн комісії) та в сумі 25 125 грн (в тому числі 125 грн комісії). Інформація про отримувача відсутня. Наведені обставини узгоджуються з випискою по банківському рахунку ОСОБА_2 за період з 20 липня по 20 серпня 2022 року (т. 2 а.с. 30-32).
Іншим листом АТ КБ «ПриватБанк» надало уточнену інформацію стосовно операцій з перерахунку коштів та повідомило, що рахунок НОМЕР_1 (картка НОМЕР_5 ) належить ПАТ «Банк Восток», тому відсутня можливість надати інформацію щодо зарахування. 3 рахунку НОМЕР_2 (картка НОМЕР_4 ), який належить ОСОБА_2 на картку НОМЕР_5 були здійснені наступні перекази – неуспішні перекази: 25 000 грн 20 липня 2022 року о 17:38:30, відміна 20 липня 2022 року о 17:38:41; 7 000 грн 20 липня 2022 року о 17:53:41, відміна 20 липня 2022 року о 17:53:52; успішні перекази: 10 000 грн 20 липня 2022 року о 17:45:41, 15 000 грн 20 липня 2022 о 17:46:36 (IBAN і код отримувача по переказу не зазначались). 20 липня 2022 року о 18:28:19 є зарахування на рахунок НОМЕР_2 (картка НОМЕР_6 ) грошових коштів в сумі 7 000 грн через термінал стороннього банку, внаслідок чого встановити відправника та його рахунок можливості немає. Зарахування 20 липня 2022 року в сумі 25 000 грн по картці відсутнє (т. 2 а.с. 34). Наведені обставини узгоджуються з випискою по банківському рахунку ОСОБА_2 за період з 20 липня по 20 серпня 2022 року (т. 2 а.с. 36-39 зворот).
За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № S001015373 від 12 липня 2022 року розмір дебіторської заборгованості станом на 15 листопада 2024 року становить 25 484,15 грн (т. 1 а.с. 27).
Рішенням № 5 акціонера ПАТ «Банк Восток» від 04 серпня 2025 року найменування ПАТ «Банк Восток» змінено на АТ «ВСТ Банк». Цим же рішенням затверджено в новій редакції Статут АТ «ВСТ Банк» (т. 2 а.с. 111-113).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Частинами 1, 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.
Системний аналіз положень ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Отже норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
За змістом глав 82, 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних – приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення вимог АТ «ВСТ Банк» про стягнення заборгованості не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
За матеріалами справи встановлено, що 12 липня 2022 року ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписано заяву-договір № S001015373 про акцепт Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію банку та погодився на відкриття йому поточного рахунку № НОМЕР_1 з видачею електронного платіжного засобу на його ім`я, а також на здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку. 
Факт укладення 12 липня 2022 року договору № S001015373 в електронному вигляді, відкриття поточного банківського рахунку та отримання платіжної картки відповідачем не оспорюється. 
20 липня 2022 року здійснені транзакції з поповнення рахунку відповідача № НОМЕР_1 на суми 25 000 грн, 10 000 грн, 15 000 грн та 7 000 грн. Рахунок НОМЕР_2 (картка 5363542060147007), з якого здійснювалося поповнення рахунку відповідача, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» та належить ОСОБА_2 .
З виписки ПАТ «Банк Восток» по банківському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 видно, що 20 липня 2022 року відповідачем здійснено видаткові операції по рахунку з використанням платіжної картки на загальну суму 50 484,15 грн, зокрема знято готівкових коштів на загальну суму 6 000 злотих (PLN), що є еквівалентом суми 42 581,52 грн (з врахуванням комісії банку у розмірі 851,63 грн загальна сума видатків по зняттю готівки становила 43 433,15 грн), та перераховано через мобільний додаток на картку НОМЕР_3 кошти в сумі 7 051 грн. 
Позивач стверджував, що 20 липня 2022 року під час здійснення транзакцій з поповнення рахунку ОСОБА_1 стався технічний збій в роботі програмного забезпечення банку, у зв`язку з чим транзакції з поповнення рахунку на суми 25 000 грн та 7 000 грн були неуспішними, тобто фактично указані кошти на рахунок відповідача не надійшли. Водночас за результатом цього збою в роботі програмного забезпечення неуспішні операції створили рух по компонентам балансів та збільшили доступний залишок на рахунку, не призводячи до проведення бухгалтерських проводок зазначених сум по рахунку відповідача.
Згідно з випискою ПАТ «Банк Восток» по банківському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 20 липня 2022 року указані наступні зарахування на карту відповідача: о 17:38 – 25 000 грн, о 17:45 – 10 000 грн, о 17:46 – 15 000 грн, о 17:53 – 7 000 грн. Ця ж виписка містить інформацію про те, що того ж дня о 18:23 відбулась відміна переказу на суму 25 000 грн, а о 18:29 – відміна переказу на суму 7 000 грн. Після наведених вище транзакцій відповідач проводив операції зі зняття готівки у польських злотих та здійснив картковий переказ через мобільний застосунок. 
Листом від 07 липня 2025 року банк платника (емітента картки платника, який здійснював перекази) – АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив факт неуспішності переказів на суму 25 000 грн та 7 000 грн, здійснених 20 липня 2022 року. 
Наведені вище докази свідчать про те, що відповідач фактично отримав від ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 25 000 грн, які складаються з успішних транзакцій на суму 10 000 грн та 15 000 грн. Позичальник не підтвердив належними доказами, що успішних операцій по його рахунку 20 липня 2022 року у період з 17:38 по 18:29 було більше і ним насправді (тобто, що підтверджено бухгалтерськими проводками) отримана сума коштів інша, ніж стверджує банк. 
Отже, станом на 20 липня 2022 року на банківському рахунку ОСОБА_1 мав 25 000 грн власних коштів. Водночас відповідач здійснив видаткові операції з використанням карткового рахунку (зняття готівки в іноземній валюті та переказ коштів на картку) у загальному розмірі 50 484,15 грн, тобто використав на власний розсуд без правових підстав грошові кошти у сумі 25 484,15 грн (50 484,15 - 25 000), які належали ПАТ «Банк Восток». 
ОСОБА_1 не спростовано належними доказами твердження банку про те, що у результаті збою в роботі програмного забезпечення неуспішні операції створили рух по компонентам балансів та збільшили доступний позичальнику залишок на рахунку, не призводячи до здійснення бухгалтерських проводок зазначених сум по рахунку відповідача. Тобто збільшення доступного для позичальника залишку (розблокування суми), яке сталося через технічний збій, надало відповідачу можливість використати кошти, які насправді на його картковий рахунок не надходили. Ці висновки узгоджуються з наявними у справі виписками по рахунку, наданими ПАТ «Банк Восток» та АТ КБ «ПриватБанк». 
Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що кошти в сумі 25 000 грн та 7 000 грн не могли після відміни переказу повернутися на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», оскільки фактично з нього на картковий рахунок відповідача не перераховувались, а можливість використання ОСОБА_1 цих коштів виникла внаслідок збою в роботі програмного забезпечення, який збільшив доступний залишок на рахунку, не призводячи до здійснення бухгалтерських проводок зазначених сум по його рахунку. 
Колегія суддів виходить з того, що для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідно встановити три умови — набуття майна, його набуття за рахунок іншої особи та відсутність правової підстави. У цій справі всі указані умови наявні.
Таким чином, установивши, що можливість використання ОСОБА_1 спірної суми коштів виникла не за умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а внаслідок збою в роботі програмного забезпечення банку, що збільшило доступний залишок на рахунку, не призводячи до здійснення бухгалтерських проводок зазначених сум по рахунку відповідача, апеляційний суд вважає, що грошові кошти у розмірі 25 484,15 грн отримані відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такими, що підлягають поверненню.
Беручи до уваги неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає необхідним апеляційну скаргу АТ «ВСТ Банк» задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та повністю задовольнити позов.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
За звернення з позовом в електронному вигляді АТ «ВСТ Банк» сплачено 2 422,40 грн судового збору (т. 1 а.с. 23). За подачу апеляційної скарги в електронному вигляді позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 633,60 грн (т. 2 а.с. 200).
Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та задовольняє позов повністю, відтак відповідно до наведених положень ЦПК України належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ВСТ Банк» 2 422,40 грн у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 3 633,60 грн за апеляційний розгляд справи, що загалом становить 6 056 грн. 
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВСТ Банк» задовольнити.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року – скасувати.
Позов Акціонерного товариства «ВСТ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ВСТ Банк» борг у розмірі 25 484,15 грн та 6 056 грн судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча Н.В. Шитченко 

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова