ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 687/1427/24
Провадження № 22-ц/820/823/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю відповідача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року (суддя Борсук В. О.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :

У грудні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 15 травня 2015 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви відповідач ініціював встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання банківської картки. ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання відповідач в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість станом на 09 грудня 2024 року складає 75374,20 грн, з яких: 38256,48 грн - заборгованість за кредитом; 37117,72 грн - заборгованість за процентами.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2015 року в розмірі 75374,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 38256,48 грн, заборгованість за простроченими процентами - 37117,72 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн. 
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд неповно з`ясував обставин справи і не врахував те, що в липні 2019 року позивач уже звертався до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2015 року (справа № 687/861/19), за наслідками розгляду якого було ухвалене судове рішення. Заява-анкета про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не є кредитним договором, оскільки не містить всіх необхідних істотних умов договору - строк, розмір кредитного ліміту, тощо. Позивач не надав підтверджень, що саме з долученими до позову Умовами та Правилами надання банківських послуг він був ознайомлений. Позивач звернувся з позовом до суду поза межами строку позовної давності. 
У засіданні апеляційного суду відповідач підтримав апеляційну скаргу. 
Представник позивача не з`явилася і не забезпечила свою участь у справі в режимі відеоконференції, про що за її заявою була постановлена ухвала суду.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання позичальником зобов`язань за договором і наявності заборгованості в сумі 75374,20 грн, з яких: 38256,48 грн - заборгованість за кредитом; 37117,72 грн - заборгованість за процентами. 
Колегія суддів з висновком суду не погоджується.
Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав. 
Установлено, що 15 травня 2015 року ОСОБА_1  звернувся до Банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідачу було відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку із встановленим лімітом, розмір якого збільшувався. Строк дії останньої картки, виданої  ОСОБА_1 , до серпня 2018 року.
За розрахунком позивача станом на 09 грудня 2024 року за договором виникла заборгованість у розмірі 75374,20 грн, з яких: 38256,48 грн - заборгованість за кредитом; 37117,72 грн - заборгованість за процентами. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
На підставі частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір і підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір і підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).
Із змісту анкети-заяви ОСОБА_1 від 13.05.2015 вбачається, що в ній відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитом чи за порушення грошового зобов`язання. 
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі: за кредитом та за процентами згідно зі статтею 625 ЦК України.
Наявний у матеріалах справи витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не містить підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за порушення грошового зобов`язання, та саме у зазначених у ньому розмірах і порядках нарахування.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, наданий Банком витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Наданий позивачем витяг з «Умов та правила надання банківських послуг» не можна вважати складовою кредитного договору з огляду на їх мінливий характер.
Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитом та за порушення грошового зобов`язання. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права апеляційний суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Установлено, що рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 09 січня 2020 року, у справі № 687/861/19 частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» і стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2015 року станом на 16 травня 2019 року в розмірі 66962,75 грн (заборгованість за кредитом) і судовий збір у сумі 1004,44 грн. В решті вимог відмовлено.
Вказане рішення суду виконано (постанова про закінчення виконавчого провадження № 68760733 від 28.06.2024).
З наявної у матеріалах справи виписки за договором б/н з відповідачем за період 19.08.2014 - 12.12.2024 ОСОБА_1 після травня 2015 року кредитними коштами не користувався. 
Матеріали справи не місять доказів виникнення заборгованості за кредитом станом на 09 грудня 2024 року в розмірі 38256,48 грн.
За змістом наданої позивачем виписки за договором заборгованість за процентами згідно зі статтею 625 ЦК України в сумі 37117,72 грн нарахована за ставкою 84% у період з листопада 2019 по березень 2020 року.
Проте сплата таких процентів за прострочення зобов`язань не передбачена в анкет-заяві, підписаній відповідачем.
Отже, Банк не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором. 
На підставі частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З вимогами про стягнення процентів, встановлених законом, позивач не звертався.
Відповідно помилковим є висновок суду про наявність правових підстав для задоволення позову.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. 
На підставі частини 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.
Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи (посвідчення серії НОМЕР_1 від 27 липня 2016 року) та на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України потрібно стягнути з АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
 
В позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження вулиця Грушевського, 1Д, м. Київ, ІК ЄДРПОУ 14360570) на користь держави судовий збір у сумі 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 коп.).
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 13 травня 2026 року.

 
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта