ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 травня 2026 року	Справа №160/7883/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

31.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладену у відповіді від 27 лютого 2026 року, щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно виключення ОСОБА_1 з військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії від 28 лютого 2007 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. У лютому 2007 року ОСОБА_1 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відомості про непридатність та виключення з військового обліку були занесені до паперового військово-облікового документа позивача. 
Таким чином, ОСОБА_1 згідно свого паперового військово-облікового документа спочатку був прийнятий на військовий облік, про що свідчить відповідна відмітка у паперовому ВОД, а згодом був виключений з військового обліку військовозобов`язаних за станом здоров`я, про що також свідчить відмітка у паперовому ВОД.
Однак, сформувавши електронний військово-обліковий документ Резерв+ ОСОБА_1 виявив, що відносно нього уповноваженою особою відповідача досі не занесено відомостей про виключення його з обліку.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
08.04.2026 р. від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Як видно з матеріалів позовної заяви, а саме копії тимчасового посвідчення (замість військового квитка) 28 лютого 2007 року призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 22а Наказу МОУ № 207-1999 р. 
Слід зазначити, що наказ Міністерства оборони України №207 від 12 липня 1999 року, на підставі якого позивача було визнано непридатним до військової служби та виключено з військового обліку, є таким, що вносить зміни до наказу Міністра оборони України від 04 січня 1994 року №2. 
Останнім затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України (далі – Положення), яке було чинним на момент проходження позивачем медичного огляду військово-лікарської експертизи (31 березня 2000 року). 
Відповідно до пункту 95 Положення, особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7. Як визначено в п. 96 Положення, лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби: а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)"; б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5"; в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6"; г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".
Особи, які визнані непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, можуть бути повторно оглянуті ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання у випадках, коли в результаті обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах раніше встановлений діагноз переглянутий або вони визнані здоровими (п. 110 Положення). Варто зауважити, що приписами Положення, на підставі якого проводився медичний огляд позивача при проходженні військово-лікарської комісії у 2007 році, не передбачалось визнання військовозобов`язаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до запису в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 16.11.2017 р. ОСОБА_1 28.02.2007 р. призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 22а наказу МОУ №207 1999 р.
Згідно до витягу з бази даних Резерв+ станом на 07.06.2025 р., ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 30.06.2025 р., в якій просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про виключення позивача з військового обліку відповідно до відомостей тимчасового посвідчення.
Листом від 03.03.2026 р. №1431 ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено в задоволенні вказаної заяви. 
В обґрунтування відмови зазначено наступне.
Як видно з копії тимчасового посвідчення (замість військового квитка) 28 лютого 2007 року ОСОБА_1 було виключено з військового обліку за ст. 22а Наказу МОУ № 207-1999 р. 
Слід зазначити, що наказ Міністерства оборони України №207 від 12 липня 1999 року, на підставі якого ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби та виключено з військового обліку, є таким, що вносить зміни до наказу Міністра оборони України від 04 січня 1994 року №2. Останнім затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України (далі – Положення), яке було чинним на момент проходження позивачем медичного огляду військово-лікарської експертизи (31 березня 2000 року). 
Відповідно до пункту 95 Положення, особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7. 
Як визначено в п. 96 Положення, лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:
а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)";
б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5"; 
в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6";
г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7".
Особи, які визнані непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, можуть бути повторно оглянуті ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання у випадках, коли в результаті обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах раніше встановлений діагноз переглянутий або вони визнані здоровими (п. 110 Положення). 
Варто зауважити, що приписами Положення, на підставі якого проводився медичний огляд ОСОБА_1 при проходженні військово-лікарської комісії у 2007 році, не врегульвано питання щодо визнання військовозобов`язаного «непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України визначено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ)
В ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1). Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5). Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (ч.9).
Згідно ч. 5 ст. 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення № 154).
Відповідно до п. 1 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, зокрема із застосуванням системи електронної черги (у порядку, визначеному Міноборони), видають необхідні довідки та інші документи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період (п. 3 Порядку №1487).
В абз. 3 п. 79 Порядку № 1487, зазначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції станом на 28.02.2007 р. – внесення до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку) зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягають громадяни України:
з військового обліку військовозобов`язаних:
які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;
які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу в органи внутрішніх справ, податкової міліції;
які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;
в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України. 
Згідно до ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції станом на 28.02.2007 р. – внесення до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку) Виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які: 
1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби; 
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових 
навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 
4) досягли граничного віку перебування в запасі; 
5) припинили громадянство України; 
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 
8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 
9) померли. 
Наказом міністерства оброни України №207 від 12.07.1999 р. (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) було внесено зміни до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, яке було чинним на момент проходження позивачем медичного огляду військово-лікарської експертизи та пункт 95 викладено у такій редакції:
"95. Залежно від стану здоров`я громадянам, придатним до військової служби, та тим, які призиваються на строкову військову службу, встановлюється один із ступенів обмеження 1, 2, 3 або 4. Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7".
Пункт 96 викладено у такій редакції:
"96. Лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:
а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)";
б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5";
в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6";
г) "непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7". 
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону №2232 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід, тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
В ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1951-VIII від 16 березня 2017 року (далі Закон № 1951-VIII) визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Приписами ст. 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (ч.8). Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (ч.9).
Відповідно до ст. 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ч.1). У разі відсутності окремих відомостей до Реєстру вноситься відмітка про їх відсутність (ч. 4).
Положеннями ст. 8 Закону № 1951-VIII до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать зокрема і: 2) відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); (п.2 ч.1).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Відповідно до п. 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (далі Порядок № 559) У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів або громадян України, звільнених у відставку із зазначених органів), громадянин України для внесення відповідних змін повинен скористатися засобами Порталу або особисто звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви про внесення змін.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог Порядку №1487 до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття, зняття або виключення військовозобов`язаних з військового обліку.
При цьому, положення ст. 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції станом на 28.02.2007 р. – внесення до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку) передбачали підстави зняття та виключення з військового обліку військовозобов`язаних.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції станом на 28.02.2007 р. – внесення до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку) зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягають громадяни України:
з військового обліку військовозобов`язаних:
які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;
які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу в органи внутрішніх справ, податкової міліції;
які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;
в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України. 
Згідно до ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції станом на 28.02.2007 р. – внесення до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які: 
1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби; 
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових 
навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 
4) досягли граничного віку перебування в запасі; 
5) припинили громадянство України; 
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 
8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 
9) померли. 
Отже, станом на 28.02.2007 р. редакція ст. 37 Закону №2232-ХІІ не містила такої підстави для зняття з військового обліку, як визнання громадян військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби.
Згідно ст. 37 Закону №2232-ХІІ в редакції станом на 28.02.2007 р., громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби, підлягали виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах.
З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що застосуванню підлягало формулювання, яке визначено спеціальним Законом №2232-ХІІ. 
Відповідно до запису в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 16.11.2017 р. ОСОБА_1 28.02.2007 р. призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 22а наказу МОУ №207 1999 р.
Таким чином, позивач виключений з військового обліку у 2007 році з визнанням його непридатним до військової служби, через що він з 28.02.2007 року не має статусу військовозобов`язаного, призовника чи резервіста. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними.
Положеннями ст. 9 Закону № 1951-VIII та п.4 Порядку № 559 визначено, що виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру військовозобов`язаних, здійснюється за результатами розгляду мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру.
Таким чином, з аналізу положень Закону № 1951-VIII та Порядку № 559 вбачається, що у разі виявлення розбіжностей у військово-облікових документах з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, така особа повинна звернутися до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку із відповідною заявою та всіма необхідними документами, або у паперовій формі або в електронній формі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 1 331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо відмови в листі від 03.03.2026 р. №1431 здійснити внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пп. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно даних, зазначених у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 16.11.2017 р.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пп. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно даних, зазначених у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 16.11.2017 р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань павлоградського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене встроки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук