Справа № 948/453/26 
Номер провадження 2/948/474/26 

06.07.2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 

Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Тимофєєвої Г.Л, 
за участю секретаря     Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
13 травня 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№1601-5294 від 16.09.2025 в розмірі 12280,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 16.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1601-5294, за умовами якого відповідачу надано кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 2000,00 грн.; строк кредитування – 365 днів; базовий період – 21 день; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка – 1,00 % в день; стандартна % ставка – 1,00 % в день, 0.74% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту.
Також Додатковою угодою №1 від 01.10.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000,00 грн та Додатковою угодою №2 від 30.11.2025 року - про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн.
Позивач, через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р. видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. 
Відповідачка порушила умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 02.03.2026 року загальний розмір заборгованості становить 12280,00 гривень, а саме: заборгованість за кредитом – 4000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 3680,00 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК – 4000,00 гривень; заборгованість по комісії – 600,00 гривень.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 21.05.2026 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 124).
У судове засідання 06.07.2026 представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та представника позивача (а.с. 129-130). Разом з позовною заявою від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 119).
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінетувідповідачки (а.с.131) та шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, яке отримано 02.06.2026 (а.с.135).
Повідомлень про причину неявки у судове засідання від відповідачки до суду не надійшло.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
16.09.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали Договір про відкриття кредитної лінії № 1601-5294 продукту «MiniKasa» (а.с.13-23), відповідно до якого кредитодавець відкрив Кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (п.2.2).
Відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору, загальний розмір кредиту становить 2000,00 грн. Дата надання/видачі Кредиту: 16.09.2025.
Згідно з 4.7. Договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день у розмірі 1.00% за кожен день користування кредитом та 0,74 % за кожен день користування кредитом у період з 181 дня дії Договору (п. 4.10. Договору) а також у розмірі 1 % зниженої процентної ставки (п.10.1. Договору). Комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту та здійснюється у день видачі Кредиту. (п. 4.11. Договору).
Пунктом 4.14. Договору установлено строк кредитування - 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 15.09.2026 року.
Відповідно до п. 4.17. Договору, денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 0,918 процентів.
У п. 6.18. Договору встановлений обов`язок позичальника здійснювати оплати по Договору у строки передбачені Договором; у випадку неповної або невчасної оплати по Договору сплатити також неустойку та інші нарахування (за наявності), передбачені умовами цього Договору.
Позичальником у договорі вказано реквізити електронного платіжного засобу  НОМЕР_1 (п.13).
За умовами 3.1. Договору, цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 3.2. Договору, для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надав Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом оформлення заявки на вебсайті Кредитодавця або у Мобільному додатку, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані Кредитодавцю через Систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою вебсайту Кредитодавця/Мобільним додатком та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.
Договір про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 укладено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 7811 разом додатками до нього та Правилами відкриття кредитної лінії (а.с. 21., на зв.,32,33).
01.10.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 року за умовами якої кредитодавець надав позичальнику додаткові кошти у кредит у сумі 2 000,00 грн, після чого позичальник зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 4000,00 грн, що складається із заборгованості за отриманим кредитом та сумою додаткових грошових коштів, строком на 365 днів, з урахування цього строк кредитування за договором становить 380 днів зі сплатою комісії за видачу готівки 15% від суми додаткових грошових коштів та стандартною процентною ставкою 1% за кожен день користування кредитом, номер особистого електронного платіжного засобу позичальника -  НОМЕР_1 (а.с.88 на зв.-90).
Додаткова угода від 01.10.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 року разом з додатками підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 1946. (а.с.90,91).
Також, 30.11.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 року за умовами якої кредитодавець надав позичальнику у кредит додаткові грошові кошти у сумі 4 000,00 грн, строком на 365 днів, з урахування цього строк кредитування за договором становить 440 днів зі сплатою комісії за видачу готівки 15% від суми додаткових грошових коштів та стандартною процентною ставкою 1% за кожен день користування кредитом, номер особистого електронного платіжного засобу позичальника -  НОМЕР_1 (а.с.92 на зв.-94).
У п.1 цієї Додаткової угоди вказано, що заборгованість за отриманим кредитом в тому числі процентами та комісією за Договором становить 0,00 грн.
Згідно п. 2.3. після надання у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів у розмірі 4000,00 грн.
Додаткова угода №2 від 30.11.2025 разом з додатками підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 8229 (а.с 94,95)..

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає:
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір та додаткові угоди у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Також установлено, що кредитний договір з додатковими угодами між сторонами були укладені в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абзац 3 ч.1).
Таким чином, суд вважає, що вказаний договір разом з додатковими угодами укладено саме з ОСОБА_1 , оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим. 
Належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору з додатковими угодами та спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачкою не надано.

Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 16.09.2025 видано кредит на суму 2000,00 грн, платіж № 1675533138, card_mask НОМЕР_1 , 01.10.2025 - добор по кредиту на суму 2000,00 грн, платіж № 1684074115, card_mask НОМЕР_1 , 30.11.2025 - добор по кредиту на суму 4000,00 грн, платіж № 1717627150, card_mask НОМЕР_1 ( а.с.96).
Довідками ТОВ «Фінансова Компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №200477-1675533138-17032026, № 194249-1684074115-07032026, № 194250-1717627150-17032026 від 17.03.2026 підтверджується перерахування коштів на картку НОМЕР_1 16.09.2025 в розмірі 2000,00 грн, 01.10.2025 - 2000,00 грн, 30.11.2025 – 4000,00 грн. (а.с.86-87).
Отже, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором і Додатковими угодами та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 зазначила у кредитному договорі та додаткових угодах.
Суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного у договорі, а тому є всі підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитні кошти в загальній сумі 8000,00 грн. та скористалася ними на власний розсуд. 

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд зазначає наступне.
За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом установлено, що за Кредитним договором №1601-5294 від 16.09.2025, Додатковою угодою  від 01.10.2025, Додатковою угодою від 30.11.2025відповідачка отримала кредит в загальному розмірі 8000,00 грн.
З Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1601-5294 від 16.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 05.10.2025 року сплатила 5100,00 грн, чим погасила заборгованість за кредитом наданим відповідно до Договору від 16.09.2025 грн та Додаткової угоди від 01.10.2025, а також погасила інші нарахування відповідно до умов Договору і Додаткової угоди (а.с.97-99).
Разом з цим, з вказаного Розрахунку заборгованості вбачається, що після докредитування 30.11.2025 у сумі 4000,00 відповідачка кошти на погашення кредиту не сплачувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за основним боргом в сумі 4000,00 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідачка отримавши кредитні кошти, зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу в повному обсязі не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту 4000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом.
Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).
Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).
У позовній заяві, позивач вказав що заборгованість ОСОБА_1 за відсотками становить 3680 грн. (а.с. 9).
Судом установлено, що позивачем відсотки нараховані у межах дії кредитного договору, відповідно до процентної ставки визначеної умовами договору, що відповідає вимогам закону, у тому числі ч.5 ст.8 ЗУ «Про кредитування».
Доказів щодо повернення кредиту та спростування вказаного розміру заборгованості за відсотками відповідачем суду не надано.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 3680,00 грн законні та підлягають задоволенню.
Разом з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсотках в сумі 4000,00 грн. відповідно до ст. 625 ЦПК України.
Відповідно до ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, правовідносини між сторонами відбулись у період воєнного стану в Україні, а отже відповідачка звільнена від відповідальності за неправомірне користування чужими грошима в силу указаного Закону.
Отже, позивачу в стягненні відсотків у сумі 4000,00 відповідно до ст. 625 ЦПК України потрібно відмовити. 

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення комісії, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено судом, пунктом 4.11. Договору про відкриття кредитної лінії №1601-5294 від 16.09.2025 та п.2.6 Додаткової угоди до договору від 30.11.2025 визначено, що комісія за видачу кредиту становить 15.00 % від суми виданого кредиту та здійснюється у день видачі Кредиту (а.с.15 на зв, 92 на зв.).
Частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» закріплено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Надаючи оцінку вказаним твердженням, суд зазначає таке.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах формує єдину судову практику, надаючи обов`язкові для всіх правові позиції та висновки щодо застосування норм права, що забезпечує сталість та однаковість у правосудді, а ці висновки є важливим джерелом для судів нижчих інстанцій та інших суб`єктів владних повноважень .
Верховний Суд у вказаній постанові зокрема зазначив, що у кредитному договорі не лише потрібно зазначити перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, а й надати докази їх понесення.
У кредитному договорі кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії за надання кредиту, не зазначивши, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.
Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Приймаючи до уваги те, що у Договорі про відкриття кредитної № 1601-5294 продукту «MiniKasa» від 16.09.2025, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язаних з видачою кредиту, суд дійшов висновку, що положення п. 4.11 Договору та 2.6 Додаткової угоди є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 600,00 грн комісії задоволенню не підлягають.

Підсумовую викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7680,00 заборгованості за договором № 1601-594  від 16.09.2025, де 4000,00 грн – тіло кредиту, 3680 грн – відсотки.

При вирішення питання стягнення судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2662,40 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №33088 від 05.05.2026 (а.с.1).
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 12280,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 7680,00 грн, що становить 62,54% від ціни позову.
Отже з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1665,06 грн.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1601-5294 від 16.09.2025 у розмірі 7680,00 грн (сім тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп), де 4000,00 грн - тіло кредиту, 3680 грн – відсотки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у сумі 1665,06 грн (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять гривень 06 коп).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін та учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, ЄДРПОУ 38548598;
Представник позивача: Щербань Владислава Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса бул-р Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133; 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя         Г.Л. Тимофєєва