СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/2848/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання , Погребняк А .М.,
за участі представників сторін,
позивача, Андрійко О. В. ,
відповідача-3, Мудраченко І. В .,
відповідача-1, Мудраченко К. В .,
відповідача-2, Соколенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивачки , за вх. №41 х/1 на рішення господарського суду Харківської області від "08" грудня 2025 р. ( 18.12.2025, суддя Чистякова І. О.) у справі №922/2848/25 
за позовом Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни , Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, 
до 
Фізичної особи-підприємця Стародубова Ігоря Володимировича , м. Харків, 
Фізичної особи-підприємця Бакаєнка Олександра Вячеславовича , Харківська область, м.Берестин (Красноград), 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандеву Рест" , м. Харків, 
про стягнення 5 365 392,61 грн

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 Фізична особа-підприємець Підмогильна Лариса Олексіївна звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Стародубова Ігоря Володимировича (відповідач-1), Фізичної особи-підприємця Бакаєнка Олександра В`ячеславовича (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандеву Рест" (відповідач-3) про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача майнових збитків у сумі 5365392,61 грн. Позивач також просив стягнути з відповідачів судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами своїх зобов`язань щодо утримання орендованого майна за договорами оренди нежитлових приміщень б/н від 02.01.2023.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 р. у справі №922/2848/25 відмовлено у позові .
Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального права без урахування усіх обставин справи. Наполягає, що матеріалами справи доведена вина відповідачів у не належному виконанні умов договорів оренди в частині збереження орендованого майна, виконання умов пожежної безпеки, що призвело до його пошкодження (знищення) внаслідок пожежі. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. у справі №922/2848/25 відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 96577,06 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача , за вх. №41 х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 08.12. 2025 р. у справі №922/2848/25, встановлено учасникам справи строк до 30.01.2026 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2028 р. розгляд справи призначено на 12.03.2026 р.
Відповідно до приписів частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану було продовжено.
Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:
- тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;
- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;
- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua;
- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого у статті 273 ГПК України.
12.01.2026 від фізичної особи- підприємця Бакаєнко Олександра В`ячеславовича через систему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не лише на відповідачів, а і на позивача було покладено обов`язок дотримання вимог пожежної безпеки. Звертає увагу суду, що об`єкт оренди, який є власністю позивача не відповідав вимогам пожежної безпеки. Зазначає про те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність саме солідарного відшкодування шкоди, не визначено площа якого орендаря у якій мірі постраждала, не встановлено частку вини кожного з відповідачів у заподіянні шкоди , як і не визначено конкретних умов договору, які були порушені кожним із орендарем.
02.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рандеву Рест» через систему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
02.02.2026 від Фізичної особи-підприємця Стародуб Ігоря Володимировича через систему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
12.03.2026 через систему Електронний суд від ФОП Стародуб І.В. надійшло клопотання про відкладання розгляду справи.
12.03.2026 від ФОП Бакаєнко О. В. через систему Електронний суд надійшло клопотання по відкладання розгляду справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 судове засідання було відкладено на 02.04.2026 р.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2026, у судовому засіданні, яке відбулося 02.04.2026 р, оголошувалася перерва до 27.04.2026 р.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.05.2026 р.
06.05.2026 через систему Електронний суд від позивача по справі надійшли додаткові пояснення по справі щодо підстав саме для солідарного стягнення з відповідачів майнових збитків, який поніс позивач.
13.05.2026 через систему Електронний суд від ФОП Бакаєнко Олександра В`ячеславовича надійшли додаткові пояснення по справі.
13.05.2026 через систему Електронний суд від ТОВ «Рандеву Рест» надійшли додаткові пояснення в яких наголошують, що саме власник земельної ділянки був зобов`язаний забезпечити належний стан утримання території, огорожі та засобів обмеження доступу з метою недопущення проникнення сторонніх осіб на земельну ділянку та до розташованого на ній об`єкта нерухомості. 
У судовому засідання, яке відбулося 14.05.2026 приймали участь представники позивача та представники відповідачів, які підтримали свої вимоги та заперечення.
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, додаткові пояснення, заслухавши представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне
Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
02 січня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Підмогильною Ларисою Олексіївною (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Стародубовим Ігорем Володимировичем (Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень.
За умовами п. 2.1. вказаного договору у відповідності до цього договору ОРЕНДОДАВЕЦЬ зобов`язується передати, а ОРЕНДАР прийняти у тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення кафе, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр.Ювілейний, б.55/61, літ. А-1 , загальною площею 134 кв.м. (далі приміщення). Вищезазначене приміщення передається ОРЕНДАРЮ для використання його у своїй підприємницькій діяльності Орендаря для розміщення в ньому кафе.
02 січня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Підмогильною Ларисою Олексіївною (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бакаєнком Олександром В`ячеславовичем (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення.
За умовами п. 2.1. договору у відповідності до цього договору ОРЕНДОДАВЕЦЬ зобов`язується передати, а ОРЕНДАР прийняти у тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення кафе, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний, б.55/61, літ. А-1 , загальною площею 246,4 кв.м. (далі приміщення). Вищезазначене приміщення передається ОРЕНДАРЮ для використання його у своїй підприємницькій діяльності Орендаря для розміщення в ньому кафе.
02 січня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Підмогильною Ларисою Олексіївною (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рандеву Рест" (Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень.
За умовами п. 2.1. договору у відповідності до цього договору ОРЕНДОДАВЕЦЬ зобов`язується передати, а ОРЕНДАР прийняти у тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення кафе, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний, б.55/61, літ. А-1 , загальною площею 38 кв.м. (далі приміщення). Вищезазначене приміщення передається ОРЕНДАРЮ для використання його у своїй підприємницькій діяльності Орендаря для розміщення в ньому кафе.
Умовами п.1.4. вказаних договорів Орендодавець гарантує, що об`єкт оренди відповідає вимогам державних будівельних, санітарних, протипожежних та гігієнічних норм і правил, які встановлені законодавчо.
За умовами п. 2.2. вказаних договорів Орендодавець зобов`язується передати орендоване приміщення Орендарю не пізніше 02 січня 2023 року. Приміщення вважається переданим Орендарю після підписання сторонами Акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору. Після підписання Акту прийому-передачі Орендар переходять права по використанню приміщення та обов`язки по сплаті оренди та інші платежі.
Актами прийому-передачі нежитлового приміщення до договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2023 засвідчено передачу Орендодавцем Орендарям нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний, б.55/61, літ. А-1 , (загальна площа переданого майна складає 418,4 кв.м.).
Вказане нежитлове приміщення належить позивачу на праві приватної власності, яке відповідачі орендують як ресторанPRICE.
Згідно з пп. 4.3.1., 4.3.4. п. 4.3. вказаних договорів Орендар зобов`язується: використовувати приміщення відповідно до умов Договору; утримувати приміщення у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами, а також правилами експлуатації встановленого в приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування, не передавати приміщення в суборенду третім особам. Виконувати правила протипожежної безпеки, згідно з чинним законодавством та встановленими нормами органами пожежної охорони, здійснювати діяльність відповідно до санітарних норм.
Згідно з пунктом 5.3. вказаних договорів передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
01.09.2024 у орендованій будівлі сталася пожежа, про що свідчить Акт про пожежу від 02.09.2024.
Відповідно до висновку Головного управління ДСНС України у Харківській області центру забезпечення діяльності Дослідно-випробувальна лабораторія №19/В-2024 від 04.09.2024 причиною виникнення пожежі, яка сталася 01.09.2024 у будівлі кафе, що знаходиться адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 55/61, пов`язана з джерелом запалювання електричної природи.
Вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 по справі № 643/14766/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна) та ч. 2 ст. 194 КК України (умисне знищення чужого майна шляхом підпалу).
Вказаним вироком встановлено, що 01.09.2024 в період часу з 22 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов до ресторану TRUE PRICE, де здійснює свою діяльність ТОВ «Рандеву Рест»(код ЄДРПОУ 44561810), та зайшовши на територію, підійшов до вхідних дверей приміщення ресторану, призначених для входу персоналу, які були відчинені, після чого зайшов всередину.
01.09.2024 в період часу з 23 год. 24 хв. - 23 год. 32 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, Сободиш М.С., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, з внутрішніх спонукань та з неконкретизованих мотивів, зайшов на територію, на якій розташована нежитлова будівля, яка на праві приватної власності належить фізичній особі - підприємцю Підмогильній Л.О. , та яку орендує на підставі договору оренди, як ресторанPRICE, фізична особа - підприємець Бакаєнко О.В. фізична особа - підприємець Стародубов І.В. та ТОВ «Рандеву Реcт» (код ЄДРПОУ 44561810).
Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання знищення чи пошкодження вогнем чужого майна та бажаючи їх настання, будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 через відчинені двері, що призначені для входу персоналу, зайшов всередину зазначеного ресторану, де серед іншого знаходилось майно, продукти харчування та напої, належні фізичній особі - підприємцю Бакаєнко О.В., фізичній особі - підприємцю Стародубову І.В., юридичній особі - ТОВ «Рандеву Реcт».
Впевнившись, що відвідувачі та персонал у залі відсутні, направився до підсобного приміщення ресторануPRICE та, діючи з прямим умислом за допомогою наявної в нього запальнички, підпалив одяг, який знаходився всередині, в результаті чого розпочалася пожежа.
Після цього, поки вогонь не розійшовся по всьому приміщенню, ОСОБА_1 вийшов на вулицю та попрямував з місця події. В результаті зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_1 відбулось загорання нежитлової будівлі та було знищено належне власнику приміщення майно: піролізний твердопаливний котел TMDC 50 S, вартістю згідно висновку експерта 57994,90 грн., кондиціонери ТМ Сенсей в кількості 6 шт., вартість яких не встановлена, та знищено покрівлю, перекриття, вікна, двері, пошкоджено стіни з газоблоку та цегли, внутрішнє та зовнішнє оздоблення, підлога, інженерні мережі нежитлової будівлі, чим спричинено матеріальну шкоду власнику приміщення, згідно висновку експерта на суму 5 365 392,61 грн., а всього, спричинено майнову шкоду в особливо великих розмірах потерпілій ОСОБА_2 на загальну суму 5 423 387,51 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі. Підтвердив, що у обвинувальних актах достовірно вказані обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.
Під час апеляційного провадження, представник ТОВ «Рандеву Рест» надав пояснення, що проникнення ОСОБА_3 відбулося через службовий вхід до приміщень, які орендував саме ТОВ «Рандеву Рест».
Позивач стверджує, що відповідачами, як орендарями, були порушені умови договорів оренди щодо протипожежної безпеки та належного утримання орендованого приміщення, що і стало причиною проникнення до цього приміщення ОСОБА_1 через відчинені двері, призначені для персоналу та вчинення ним підпалу, внаслідок якого позивачу спричинено матеріальні збитки на загальну суму 5 423 387,51 грн, а тому саме відповідачі мають нести солідарну відповідальність за відшкодування вказаних збитків згідно зі статтею 1190 Цивільного кодексу України.
Як на правову підставу своїх вимог позивач також посилався на норми ст.ст. 22, 779, 1166, 1190 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України.
Як зазначалося вище, рішенням по справі у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на нижче викладене.
Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів збитків (майнової шкоди) у розмірі 5 423 387,51 грн, які виникли у зв`язку з не належним, за твердженням позивача, виконанням відповідачами своїх обов`язків за договорами оренди нежитлових приміщень в частині утримання приміщення у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами, а також правилами експлуатації встановленого у приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування.( п.4.3.1. Договорів оренди) та в частині не виконання правил протипожежної безпеки, згідно з чинним законодавством та встановленими нормами пожежної охорони, здійснення діяльності відповідно до санітарних норм ( п.4.3.4. договорів оренди). 
Крім того, позивач посилається на положення статті 779 Цивільного кодексу України, яка встановлює обов`язок орендарі повернути орендоване майна у стані в якому воно було отримано, а у разі неможливості такого повернення, усунути погіршення речі які сталися з його вини, У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих збитків.
Відповідно до приписів статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною 1України та частиною 1статті 224 Господарського кодексу України (у редакції станом на час звернення до суду з позовом) передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування, а також обов`язок учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Згідно до приписів статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 623 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. 
Згідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України (у редакції станом на час звернення до суду з позовом) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Відповідно до правового висновку, який було зроблено у п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником 
У пунктах 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 зазначено, що причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки 
Відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України підставою для відшкодування збитків є порушення зобов`язання. При цьому, доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. 
Таким чином, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. 
У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.
Під час вирішення спорів про стягнення заподіяних збитків необхідно перш за все з`ясовувати правові підстави покладення на винну особу цієї майнової відповідальності, з тим щоб відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст. 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України). Правильне розмежування підстав відповідальності необхідно ще й тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за договором, може бути обмеженим (ст. 225 ГК України), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди остання підлягає стягненню у повному обсязі. 
В даному випадку, позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів майнових збитків саме у зв`язку з не виконанням відповідачами умов договорів оренди щодо утримання приміщення у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами, а також правилами експлуатації встановленого у приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування( п.4.3.1. Договорів оренди) та в частині не виконання правил протипожежної безпеки, згідно з чинним законодавством та встановленими нормами пожежної охорони, здійснення діяльності відповідно до санітарних норм ( п.4.3.4. договорів оренди). Крім того, позивач посилається на положення статті 779 Цивільного кодексу України, яка встановлює обов`язок орендаря повернути орендоване майна у стані в якому воно було отримано, а у разі неможливості такого повернення, усунути погіршення речі які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих збитків.
Щодо посилання апелянта на наявність підстав саме для солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, яка виникла у зв`язку з пошкодженням орендованого майна. 
Статтею 1190 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Судова колегія зазначає про неможливість одночасного застосування до спірних правовідносин статті 224, 225 Господарського кодексу України та статті 1166, 1190 Цивільного кодексу України оскільки норми ст.ст.224,225 Господарського кодексу України застосовуються до договірних зобов`язань, а норми статті 1166, 1190 Цивільного кодексу України - до позадоговірних (деліктних) відносин. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі 925/1478/16.
З матеріалів справи убачається, що між позивачем та кожним з відповідачів було укладено окремі договори щодо передання в оренду окремого нежитлового приміщення, а саме: відповідачу 1 було передано в оренду нежитлове приміщення 134 кв м. відповідачу 2 - площею 246,4 кв.м., відповідачу 3 - 38 кв.м.
Відповідно до положень зазначених договорів у кожного із відповідачів виникав обов`язок як щодо виконання, зокрема, протипожежних правил, щодо цього приміщення (приміщень), а також обов`язок повернути зазначене приміщення після завершення (розірвання договору оренди) у стані, в якому воно було передано, а у разі погіршення цього стану саме з вини орендаря – відшкодувати його вартість.
Стаття 540 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Тлумачення статей 540 та 541 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому, стягувач у частковому зобов`язанні, має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадку встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання ( постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20)
Судова колегія зазначає, що умовами договору не передбачено, що орендар несе солідарну відповідальність за погіршення майна, яке перебуває в оренді у інших орендарів. 
Саме лише посилання позивача на ту обставину, що відповідачі спільно використовували взяте в оренду приміщення для ведення господарської діяльності не свідчить про наявність підстав для солідарної відповідальності, оскільки у кожного із них існував обов`язок щодо збереження та повернення конкретного орендованого майна.
З огляду на наведене, твердження апелянта з цього приводу судовою колегією відхиляються. 
Щодо вимог апелянта про наявність підстав для стягнення збитків у зв`язку з не виконанням відповідачами умов договору.
Згідно зі приписами статті 218 Господарського кодексу України (у редакції станом на час звернення до суду з позовом) підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т. ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.
Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов`язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини на підставі договорів оренди нежитлових приміщень б/н від 02.01.2023.
Статтею 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Актами прийому-передачі нежитлового приміщення до договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2023 засвідчено передачу Орендодавцем Орендарям нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Харків, пр. Ювілейний, б.55/62. Загальна площа переданого майна складає 418,4 кв.м.).
Вказане нежитлове приміщення належить позивачу на праві приватної власності.
Як встановлено судом першої інстанції, 01.09.2024 у орендованій будівлі сталася пожежа, про що свідчить Акт про пожежу від 02.09.2024.
Приписами частини 1 та частини 2 статті 779 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.
Згідно з п. 5.3. вказаних договорів у випадку порушення своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Щодо порушення відповідачами умов договорів оренди, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не доведено, що саме у зв`язку з невиконанням відповідачами правил пожежної безпеки, на переданому в оренду приміщенні виникла пожежа. 
Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.
Умовами пп. 4.3.1., 4.3.4. п. 4.3. договорів оренди передбачено, що Орендар зобов`язується:
- використовувати приміщення відповідно до умов Договору; утримувати приміщення у порядку, передбаченому санітарними і протипожежними правилами, а також правилами експлуатації встановленого в приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування, не передавати приміщення в суборенду третім особам.
- виконувати правила протипожежної безпеки, згідно з чинним законодавством та встановленими нормами органами пожежної охорони, здійснювати діяльність відповідно до санітарних норм.
Отже договорами оренди передбачено відповідальність відповідачів за збереження орендованого приміщення та виконання правил пожежної безпеки.
Проте, відповідно до пункту 1.4 вказаних договорів Орендодавець гарантує, що об`єкт оренди відповідає вимогам державних будівельних, санітарних, протипожежних та гігієнічних норм і правил, які встановлені законодавчо.
У розділі 6 висновку Головного управління ДСНС України у Харківській області центру забезпечення діяльності Дослідно-випробувальна лабораторія (далі -Висновок) №19/В-2024 від 04.09.2024 було зазначено, що під час проведення перевірки по факту пожежі були виявлені порушення встановлених вимог пожежної безпеки, зокрема у будівлі кафе не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, дерев`яні елементи (крокви, лати) нежитлової будівлі (кафе) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності, допускається використання суб`єктами господарювання об`єктів нерухомості без поданих декларацій відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, на об`єкті нежитлової будівлі (кафе) не заведений журнал обліку вогнегасників.
Таким чином, об`єкт оренди, який є власністю позивача, не відповідав вимогам абз.1 п.2.5. глави 2 розділу ІІІ ППБУ, зокрема дерев`яні елементи (крокви, лати) нежитлової будівлі (кафе) не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності.
З матеріалів справи вбачається, що забезпечення пожежної безпеки на території ресторану покладалося не лише на орендарів, а й на власницю приміщення, що підтверджується укладеним між позивачкою та ТОВ "АЛЬФОРГ" договору на спостереження за системою протипожежної автоматики пультом централізованого спостереження та технічне обслуговування системи протипожежної автоматики № 45187/F/A від 01.09.2019, відповідно до умов якого на виконавця покладено обов`язок, зокрема, надавати послуги, визначені Правилами пожежної безпеки України.
Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів в обґрунтування не належного виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договорами оренди.
Щодо наявності вини відповідачів у пошкодженні орендованого майна.
Як убачається з матеріалів справи, вироком Салтівського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 по справі № 643/14766/24 громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 194 КК України. Вироком суду встановлено, що саме ця особа умисно здійснила підпал приміщення ресторану , що призвело до виникнення пожежі та в результаті зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_1 відбулось загорання нежитлової будівлі та було знищено належне власнику приміщення майно: піролізний твердопаливний котел TMDC 50 S, вартістю згідно висновку експерта 57994,90 грн., кондиціонери ТМ Сенсей в кількості 6 шт., вартість яких не встановлена, та знищено покрівлю, перекриття, вікна, двері, пошкоджено стіни з газоблоку та цегли, внутрішнє та зовнішнє оздоблення, підлога, інженерні мережі нежитлової будівлі, чим спричинено матеріальну шкоду власнику приміщення, згідно висновку експерта на суму 5 365 392,61 грн., а всього, спричинено майнову шкоду в особливо великих розмірах потерпілій ОСОБА_2 на загальну суму 5 423 387,51 грн.
Відповідно до приписів частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Зазначений вирок набрав законної сили, а тому встановлені ним факти не потребують повторного доведення згідно частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Тож вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 08.05.2025 по справі №643/14766/24, що набрав законної сили, установлено, що саме дії ОСОБА_1 призвели до пожежі, який свою провину визнав повністю.
Щодо посилання апелянта на ту обставину, що зазначена особа проникла у орендовані приміщення у неробочий час ( під час дії комендантської години) через відчинені двері, які повинні були зачинені, що свідчить про не належне виконання відповідачами своїх обов`язків щодо збереження орендованого майна.
Судова колегія враховує, що проникнення ОСОБА_1 відбулося через вхід до службових приміщень, які орендував саме відповідач- 3, а тому дії відповідача -1 та відповідача – 2 жодним чином не могли вплинути на запобігання цієї обставини ( проникнення та здійснення підпалу іншою особою у орендоване відповідачем -3 приміщення). 
З матеріалів справи убачається, що будівля кафе, приміщення якого орендували відповідачі розташована на земельній ділянці, яка огороджена парканом. Зазначене підтверджується Технічним паспортом на громадський будинок та Схематичним планом земельної ділянки громадського будинку ( а.с.14-15 т.1) 
Земельна ділянка в оренду відповідачам не передавалася. Відповідачі не здійснювали фактичного чи юридичного контролю за станом земельної ділянки, її благоустроїм, утриманням огорожі, воріт або забезпеченням доступу на територію. Усі права та обов`язки щодо належного утримання земельної ділянки покладаються саме на власника. Крім того наявність огорожі та визначеного входу обґрунтовано свідчили про те, що доступ сторонніх осіб на територію має бути контрольованим та обмеженим власником земельної ділянки. 
Таким чином, безперешкодне потрапляння сторонньої особи до нежитлового приміщення стало можливим, насамперед, внаслідок здійснення не належної охорони земельної ділянки, яка перебуває в оренді саме у позивача. 
Щодо наявності або відсутності форс-мажорних обставин .
Судова колегія зазначає, що пунктами 7.1.договорів оренди передбачено, що до форс-мажорних обставин належать: обставини непереборної сили або події надзвичайного характеру такі, як війна, пожежа, повінь, землетрус: заборонні заходи вищих законодавчих та/або виконавчих органів державної влади, що виникли після укладення цього Договору та які Сторони не могли передбачити або запобігти їм вжитими заходами, якщо ці обставини вплинули на виконання ними своїх зобов`язань за даним Договором. У цьому випадку термін виконання зобов`язань за цим Договором змінюється за взаємною згодою, про що Сторони укладають додаткову угоду до цього Договору.
Згідно з п.7.2. договорів у разі виникнення зазначених у п. 7.1. Договору обставин Сторони протягом десяти календарних днів письмово повідомляють одна одну про наявність цих обставин, підтверджуючи це відповідними офіційними документами. Якщо Сторони без поважних причин не сповістили у зазначений строк про виникнення форс-мажорних обставин, то вони у подальшому не мають права вимагати зміни строків виконання умов цього Договору.
Відповідно до п. 7.3. договорів якщо форс-мажорні обставини тривають більше двох місяців, то Сторони можуть прийняти рішення про припинення договору, про що укладається додаткова угода. На час припинення дії договору усі платежі повинні бути сплачені ОРЕНДАРЕМ у повному обсязі, та без застосування штрафних санкцій.
06 вересня 2024 року відповідачі надіслали позивачу повідомлення про настання обставини непереборної сили за договором оренди від 02.01.2023, в яких на виконання пунктів 7.1., 7.2., 7.3. договору повідомили позивача про настання обставини непереборної сили (пожежа), які виключають настання відповідальності за невиконання Орендарем обов`язків та виходячи з положень ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України зазначили про настання підстави для припинення договору оренди з підстави загибелі об`єкта оренди.
Позивач у позові зазначила, що не заперечує проти припинення договорів оренди від 02.01.2023 за умови, що орендарі повернуть орендоване майно у належному стані, тобто в такому стані, в якому воно було передано орендарям 02.01.2023, однак на теперішній час орендарями не повернуто нерухоме майно.
Отже відповідно до умов п. 7.1. договорів оренди пожежа, яка знищила орендоване приміщення, виникла внаслідок протиправних дій третьої особи – ОСОБА_4 (підпалу) і є форс-мажорною обставиною підтвердженою вироком суду, а тому не може покладатися у відповідальність на відповідачів.
З огляду на вище викладене, судова колегія також приходить до висновку про те, що відповідачами не допущено неправомірної поведінки, крім того, в даному випадку, відсутній і зв`язок між діями відповідачів та збитками, завданими позивачу, а також відсутня вина відповідачів, і як, наслідок, відсутні підстави для покладення на відповідачів солідарної відповідальності.
Щодо інших доводів апелянта, то вона були досліджені судовою колегією про те не наводяться у дані постанові з огляду на наступне
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України,Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст,276 ГПК України)
В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни , Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, на рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2025 у справі № 922/2848/25 – залишити без задоволення.
2.Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2025 у справі №922/2848/25 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.05.2026.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян