Справа № 703/2299/26
2/703/1870/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Криви Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
встановив:
В квітні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики №23022024/1 від 23.02.2024 р. загальну суму 190 166 (сто дев`яносто тисяч сто шістдесят шість гривні) 02 коп., що складається з: розміру основної заборгованості у сумі 187 652 (сто вісімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні) 00 коп.; 3% річних у сумі 2 514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень) 02 коп. та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 лютого 2024 року між ОСОБА_1 (далі Позикодавець) та громадянином України ОСОБА_2 (далі Позичальник) було укладено Договір позики №23022024/1 (далі за текстом Договір). 
Відповідно до п.1. Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі, що становить 512 647 (п`ятсот дванадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 00 копійок), за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ "Правекс Банк" на дату укладання цього Договору (1 долар США = 38.7 гривень), еквівалентній 13 247 (Тринадцять тисяч двісті сорок сім доларів США 00 центів). А Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору. Кінцевий строк повернення позики двадцять третього серпня дві тисячі двадцять шостого року. 
Пунктом 2 Договору визначено, що сума позики, встановлена п. 1 даного Договору, отримана Позичальником від Позикодавця в день підписання даного Договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі Позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, що становить 512 647 (П`ятсот дванадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 00 копійок), за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ "Правекс - Банк" на дату укладання цього Договору (1 долар США = 38.7 гривень), еквівалентній 13 247 (Тринадцять тисяч двісті сорок сім доларів США 00 центів). 
Відповідно до п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 цього Договору, без сплати процентів, згідно з Графіком повернення Позичальником грошових коштів, визначеному в п. 5.1. цього Договору.
Однак, в супереч умовам Договору Відповідач починаючи з 23 жовтня 2025 року перестав належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором.
Таким чином у Відповідача утворилась заборгованість за договором позики у розмірі 187 652 (сто вісімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні) 00 копійок.
Відповідач отримав від Позивача кошти у сумі 512 647 (П`ятсот дванадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 00 копійок), за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ “Правекс – Банк” на дату укладання цього Договору (1 долар США = 38.7 гривень), еквівалентній 13 247 (тринадцять тисяч двісті сорок сім доларів США 00 центів). Однак, в порушення умов Договору, Відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором позики. 
Окрім того, за невиконання боргового зобов`язання позивач нарахував розмір 3% річних складає 2 514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 2 коп.
Посилаючись на вказані обставини, в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2026 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідача встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України). 
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
У силу положень ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що 23 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики № 23022024/1.
Відповідно до п.1. Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі, що становить 512 647 (П`ятсот дванадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 00 копійок), за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ "Правекс Банк" на дату укладання цього Договору (1 долар США = 38.7 гривень), еквівалентній 13 247 (Тринадцять тисяч двісті сорок сім доларів США 00 центів). А Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору. Кінцевий строк повернення позики двадцять третього серпня дві тисячі двадцять шостого року. 
Пунктом 2 Договору визначено, що сума позики, встановлена п. 1 даного Договору, отримана Позичальником від Позикодавця в день підписання даного Договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі Позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, що становить 512 647 (П`ятсот дванадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 00 копійок), за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ "Правекс - Банк" на дату укладання цього Договору (1 долар США = 38.7 гривень), еквівалентній 13 247 (Тринадцять тисяч двісті сорок сім доларів США 00 центів). 
Відповідно до п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 цього Договору, без сплати процентів, згідно з Графіком повернення Позичальником грошових коштів, визначеному в п. 5.1. цього Договору.
Як стверджує позивач, відповідач починаючи з 23 жовтня 2025 року перестав належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором. 
Пунктом 11 Договору визначено, що у випадку порушення Позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим Договором (в тому числі п.17 , п. 19, п. 20 цього Договору), керуючись ст. 611 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики (або будь якої її частини) вказаного в п. 5.1. цього Договору, більше ніж на 14 календарних днів. В такому разі, Позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась не поверненою (а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю), та пред`явити цей Договір до стягнення способами, передбаченими чинним законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п.12 цього Договору), та/або звернення до суду , та/ або застосування способів досудового врегулювання на підставі цього Договору. Спосіб пред`явлення цього Договору до стягнення визначається Позикодавцем на власний розсуд.
Вищевказаний договір позики містить у собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Отже, між позивачем та відповідачем дійсно виникли правовідносини щодо укладення договору позики, відтак суд приходить до висновку, що фактична передача коштів від кредитора до боржника відбулась, що й підтверджується договором позики.
З метою повідомлення відповідача про вимогу щодо повернення суми боргу, ОСОБА_1 06 січня 2026 року було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про повернення суми боргу.
У зазначений вище строк, як і у строк вказаний сума боргу відповідачем повернута не була.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Матеріали справи містять належні докази укладення договору позики та отримання відповідачем від позивача борг 512647,00 грн, що станом на день укладення договору еквівалентно 13247 доларів США.
Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76, 77 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості, доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачу (невиконання умов договору тощо) матеріали справи не містять та відповідачем не надано. 
З урахуванням наведеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу за договором позики в сумі 187652,00 грн, є обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно частини першої ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц.
Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, наведеного в позовній заяві, вбачається, що відповідач має заборгованість з інфляційних витрат у сумі 2514,02 грн.
Оцінюючи вказаний поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача 3% річних, що становить 187 652,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2514,02 грн.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1901,66 грн судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 218, 509, 526, 599, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 1047, 1049, 1050, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289 ЦПК України, -
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором позики №23022024/1 від 23.02.2024 на загальну суму 190 166 (сто дев`яносто тисяч сто шістдесят шість гривні) 02 коп., що складається з: розміру основної заборгованості у сумі 187 652 (сто вісімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні) 00 коп.; 3% річних у сумі 2 514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень) 02 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1901 (одна тисяча дев`ятсот одна ) грн 66 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.
Сторони у справі:
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 

Головуючий: Ю. В. Крива