ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 травня 2026 року	Справа №160/26090/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" про стягнення коштів ,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект", в якій позивач просить стягнути податковий борг з Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (ЄДРПОУ 02497789) до бюджету у розмірі 1 345 907,84 гри шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
В обґрунтування позову зазначено, що в інтегрованих картках платника податків по платнику податків обліковується податковий борг на загальну суму 1 345 907,84 грн., який виник в результаті несплати у встановлені терміни сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом та самостійно задекларованих платником податків. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 17.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Копія ухвали суду від 17.09.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 19.09.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідачем у встановлений судом строк, відзив на позов, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано.
Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (далі - КАС України).
Частинами 1-3 статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
При цьому, частиною 4 статті 12 КАС України визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України “Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років”;
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Згідно із частиною 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом частиною 4 цієї статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, цим Кодексом визначено виключні категорії спорів, які не можуть бути розглянуті адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
При цьому, законодавець чітко визначив, що за правилами спрощеного позовного провадження може розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та у частині 4 статті 257 КАС України.
Проте, предмет спору у даній справі не віднесений до категорій, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та частині 4 статті 257 КАС України.
Суд зазначає, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (частина перша статті 262 КАС України) з усіма правами, наданими сторонам Кодексом адміністративного судочинства України та наведених додатково судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до частині 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Позивач не обмежений у своєму праві подавати заяви по суті, письмові пояснення із викладенням своєї позиції щодо суті спору, а також заявляти клопотання та заяви, наводити свої доводи, міркування щодо спірного питання, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань іншої сторони (опонента), та користуватись усіма наданими процесуальними правами учасників справи.
Також, положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.
Щодо доводів позивача про необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження з метою детального дослідження доказів, то суд зазначає, що розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами жодним чином не свідчить про порушення принципів верховенства права, законності, рівності всіх учасників адміністративного процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування усіх обставин справи. Суд досліджує наявні в матеріалах справи докази не залежного від того, в якому провадженні розглядається справи. 
Щодо доводів позивача про те, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не надасть можливість оскарження рішення суду в касаційному порядку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, право на апеляційне оскарження рішення суду в адміністративній справі гарантується, тоді як реалізація права на касаційне оскарження судового рішення може підлягати певним обмеженням, встановленим законом.
Таким чином, внаслідок розгляду судом першої інстанції адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не порушується право учасника справи на апеляційне оскарження, тоді як право на перегляд судового рішення в касаційному оскарженню підлягає легітимному обмеженню на підставі закону.
Водночас суд зауважує, що в згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, встановлена процесуальним законом заборона на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності не є абсолютною і передбачає широкий перелік винятків, що спростовує доводи відповідача щодо можливого порушення його права на перегляд судового рішення в касаційному порядку в разі розгляду судом справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Не обґрунтованими суд вважає і доводи позивача про значний суспільний інтерес справи, зважаючи на предмет спору, яким є стягнення податкового боргу. 
Крім того, позивачем не обґрунтовано необхідності розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, не обґрунтовано недоцільність розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 
Позивач у клопотанні хоч і посилається на те, що для повного та всебічного встановлення усіх обставин справи необхідно проведення засідання з викликом сторін, проте не зазначає, встановлення яких саме обставин у справі є неможливим шляхом дослідження письмових доказів і письмових пояснень та вимагає проведення судового засідання. 
Суд зазначає, що законодавець не пов`язує законність та обґрунтованість судового рішення з викликом сторін у судове засідання.
За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження необґрунтована.
Поряд з цим, при вирішенні заяви судом враховано наступне.
24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та на час вирішення заяви не припинено.
В силу положень частини першої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII у умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
З огляду на предмет спору, характер спірних правовідносин, а також приймаючи до уваги рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, враховуючи нестабільність ситуації в регіоні з початку повномасштабної військової агресії, часті масовані ракетні обстріли всієї території України, в тому числі території м. Дніпра та Дніпропетровської області, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач перебуває на податковому обліку в органах ДПС.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується даними інтегрованої картки платника, що на момент звернення позивача з позовом до суду за позивачем рахувався податковий борг в загальному розмірі 1 345 907,84 грн., а саме:
1. Заборгованість по податку на прибуток підприємств який сплачують інші підприємства, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 2 380,00 грн, згідно:
Податкового повідомлення-рішення №0437860407 від 09.07.2024 на суму 340,00 грн (штрафні санкції);
Податкового повідомлення-рішення №0529550407 від 19.08.2024 на суму 2 040,00 грн (штрафні санкції);
2. Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 3060,00 грн, згідно:
Податкового повідомлення-рішення №0139182412 від 07.06.2023 на суму 1020,00 грн (штрафні санкції);
Податкового повідомлення-рішення №0318302412 від 06.11.2023 на суму 2 040,00 грн (штрафні санкції);
3. Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (Центрально-міська ТТГ), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 249 407,90 грн, згідно:
Податкового розрахунку № 9031714115 від 15.02.2022 з термінами сплати і сумами: 30.11.2022 - 2885,21 грн; 30.12.2022 - 4 268,36 грн; 30.01.2023 - 4268,32 грн;
Податкового розрахунку № 9028685876 від 20.02.2023 з термінами сплати і сумами: 02.03.2023 - 4 908,61 грн; 30.03.2023 - 4908,61 грн; 01.05.2023 - 4 908,61 грн; 30.05.2023 - 4 908,61 грн; 30.06.2023 - 4908,61 грн; 31.07.2023 - 4 908,61 грн; 30.08.2023 - 4 908,61 грн; 02.10.2023 - 4 908,61 грн; 30.10.2023 - 4 908,61 грн; 30.11.2023 - 4 908,61 грн; 02.01.2024 - 4908,61 грн; 30.01.2024 - 4 908,62 грн;
- Податкового розрахунку № 9034589104 від 20.02.2024 з термінами сплати і сумами: 01.03.2024 - 5 158,95 грн; 01.04.2024 - 5 158,95 грн; 30.04.2024 - 5 158,95 грн; 30.05.2024 - 5 158,95 грн; 01.07.2024 - 5 158,95 грн; 30.07.2024 - 5 158,95 грн; 30.08.2024 - 5158,95 грн; 30.09.2024 - 5 158,95 грн; 30.10.2024 - 5 158,95 грн; 02.12.2024 - 5 158,95 грн; 30.12.2024 - 5 158,95 грн; 30.01.2025 - 5 158,95 грн;
Податкового розрахунку №9356164186 від 25.11.2024 з термінами сплати і сумами: 25.11.2024 - 5 158,95 грн;
Податкового розрахунку №9129866940 від 11.05.2025 з термінами сплати і сумами: 12.05.2025 - 5778,02 грн; 12.05.2025 - 5778,02 грн; 12.05.2025 - 5778,02 грн; 30.05.2025 - 5778,02 грн; 30.06.2025 - 5778,02 грн; 30.07.2025 - 5778,02 грн;
Нарахування за уточнюючим звітом №9362602207 від 29.11.2024 з термінами сплати і сумами: 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 29.11.2024 - 5158,95 грн; 29.11.2024 - 5158,95 грн; 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 29.11.2024 - 5158,95 грн; 29.11.2024 - 5 158,95 грн; 02.12.2024 - 5 158,95 грн; 30.12.2024 - 5 158,95 грн; 30.01.2025 - 5158,95 грн.
Податкового повідомлення-рішення №0272940415 від 19.05.2025 на суму 1 020,00 грн (штрафних санкцій);
Пеня, нарахована згідно ст.129 ПКУ на загальну суму 14 420,81 грн
4. Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (Дніпровська ТТГ), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 589 270,09 грн, згідно:
Податковий розрахунок земельного податку №9032228670 від 15.02.2022 з термінами сплати і сумами: 02.03.2022 - 14 620,71 грн; 30.03.2022 - 14 620,71 грн; 02.05.2022 - 14 620,71 грн; 30.05.2022 - 14 620,71 грн; 30.06.2022 - 14 620,71 грн; 01.08.2022 - 14 620,71 грн; 30.08.2022 - 14 620,71 грн; 30.09.2022 - 14 620,71 грн; 31.10.2022 - 14 620,71 грн; 30.11.2022 - 14 620,71 грн; 30.12.2022 - 14 620,71 грн; 30.01.2023-14 620,68 грн;
Податковий розрахунок земельного податку №9028682128 від 19.02.2023 з термінами сплати і сумами: 02.03.2023-16 813,81 грн; 30.03.2023-16 813,81 грн; 01.05.2023-16 813,81 грн; 30.05.2023-16 813,81 грн; 30.06.2023-16 813,81 грн; 31.07.2023-16 813,81 грн; 30.08.2023-16 813,81 грн; 02.10.2023-16 813,81 грн; 30.10.2023-16 813,81 грн; 30.11.2023-16 813,81 грн; 02.01.2024-16 813,81 грн; 30.01.2024-16 813,85 грн;
Податковий розрахунок земельного податку №9034418023 від 20.02.2024 з термінами сплати і сумами: 01.03.2024-17 671,32 грн; 01.04.2024-17 671,32 грн; 30.04.2024-17 671,32 грн; 30.05.2024-17 671,32 грн; 01.07.2024-17 671,32 грн; 30.07.2024-17 671,32 грн; 30.08.2024-17 671,32 грн; 30.09.2024-17 671,32 грн; 30.10.2024-17 671,32 грн; 02.12.2024-17 671,32 грн; 30.12.2024-17 671,32 грн; 30.01.2025-17 671,32 грн;
5. Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (Дніпровська ТТГ), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 65 363,05 грн, згідно:
Податковий розрахунок земельного податку №9032229804 від 15.02.2022 з термінами сплати і сумами: 02.03.2022-5446,92 грн; 30.03.2022-5446,92 грн; 02.05.2022-5446,92 грн; 30.05.2022-5446,92 грн; 30.06.2022-5446,92 грн; 01.08.2022-5446,92 грн; 30.08.2022-5446,92 грн; 30.09.2022-5446,92 грн; 31.10.2022-5 446,92 грн; 30.11.2022-5 446,92 грн; 30.12.2022-5446,92 грн; 30.01.20235 446,93 грн;
6. Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (Дніпровська ТТГ), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 436 426,80 грн, згідно:
- Податковий розрахунок №9032229405 від 15.02.2022 з термінами сплати і сумами: 02.03.2022-2461,81 грн; 30.03.2022-2461,81 грн; 02.05.2022-2461,81 грн; 30.05.2022-2461,81 грн; 30.06.2022-2461,81 грн; 01.08.2022-2461,81 грн; 30.08.2022-2461,81 грн; 30.09.2022-2461,81 грн; 31.10.2022-2461,81 грн; 30.11.2022-2461,81 грн; 30.12.2022-2461,81 грн; 30.01.2023-2461,86 грн;
Податковий розрахунок №9028683754 від 19.02.2023 з термінами сплати і сумами: 02.03.2023-6263,96 грн; 30.03.2023-6263,96 грн; 01.05.2023-6263,96 грн; 30.05.2023-6263,96 грн; 30.06.2023-6263,96 грн; 31.07.2023-6263,96 грн; 30.08.2023-6263,96 грн; 02.10.2023-6263,96 грн; 30.10.2023-6263,96 грн; 30.11.2023-6263,96 грн; 02.01.2024-6263,96 грн; 30.01.2024-6263,96 грн;
Податковий розрахунок №9028684662 від 19.02.2023 з термінами сплати і сумами: 02.03.2023-2831,09 грн; 30.03.2023-2831,09 грн, 01.05.2023-2831,09 грн; 30.05.2023-2831,09 грн; 30.06.2023-2831,09 грн; 31.07.2023-2831,09 грн; 30.08.2023-2831,09 грн; 02.10.2023-2831,09 грн; 30.10.2023-2831,09 грн; 30.11.2023 2831,09 грн; 02.01.2024-2831,09 грн; 30.01.2024-2831,04 грн;
Податковий розрахунок №9034584099 від 20.02.2024 з термінами сплати і сумами: 01.03.2024-6583,42 грн; 01.04.2024-6583,42 грн; 30.04.2024-6583,42 грн; 30.05.2024-6583,42 грн; 01.07.2024-6583,42 грн; 30.07.2024-6583,42 грн; 30.08.2024-6583,42 грн; 30.09.2024-6 583,42 грн; 30.10.2024-6583,42 грн; 02.12.2024-6583,42 грн; 30.12.2024-6583,42 грн; 30.01.2025-6583,42 грн.
- Податковий розрахунок №9034588380 від 20.02.2024, термінами сплати і сумами: 01.03.2024-2975,47 грн; 01.04.2024-2975,47 грн; 30.04.2024-2975,47 грн; 30.05.2024-2975,47 грн; 01.07.2024-2975,47 грн; 30.07.2024-2975,47 грн; 30.08.2024-2975,47 грн; 30.09.2024-2975,47 грн; 30.10.2024-2975,47 грн; 02.12.2024-2975,47 грн; 30.12.2024-2975,47 грн; 30.01.2025-2975,47 грн;
- Податковий розрахунок №9130869304 від 12.05.2025 з термінами сплати і сумами: 12.05.2025-7373,45 грн; 12.05.2025-7373,43 грн; 12.05.2025-7373,43 грн; 30.05.2025-7373,43 грн; 30.06.2025-7373,43 грн; 30.07.2025-7373,43 грн;
- Податковий розрахунок №9130893998 від 12.05.2025 з термінами сплати і сумами: 12.05.2025-19 791,88 грн; 12.05.2025-19 791,88 грн; 12.05.2025-19 791,88 грн; 30.05.2025-19 791,88 грн; 30.06.2025-19 791,88 грн; 30.07.2025-19 791,88 грн;
- Податковий розрахунок №9130888228 від 12.05.2025 з термінами сплати і сумами: 12.05.2025-3332,53 грн; 12.05.2025-3332,53 грн; 12.05.2025-3332,53 грн; 30.05.2025-3332,53 грн; 30.06.2025-3332,53 грн; 30.07.2025-3332,53 грн;
- Податкове повідомлення-рішення №0071260405 від 19.05.2025 на суму 50,74 грн; (штрафних санкцій).
Судом встановлено, що податковим органом сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 03.12.2012 №1900 про наявність податкового боргу в розмірі 148 624,39 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручена останньому 24.01.2013.
Доказів добровільного погашення відповідачем податкового боргу матеріали справи не містять.
Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення матеріали справи також не містять.
Оскільки сума грошового зобов`язання відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Пунктом 16.1ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до пункту 49.16 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний погасити податкове зобов`язання, самостійно визначене ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених Кодексом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно п.п.58.2, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4статті 42 цього Кодексу.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Згідно ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно пункту 60.6 ст.60 Податкового кодексу України якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).
Стаття 60 Податкового кодексу України містить перелік підстав відповідно яких податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Оскільки матеріали справи не містять підтверджень жодного із перелічених випадків, податкові повідомлення-рішення є не відкликаними.
За правилами, визначеними п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість по сплаті податків є узгодженою, є не погашеною та підлягає стягненню у встановленому законом порядку.
Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути податковий борг з Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (ЄДРПОУ 02497789) до бюджету у розмірі 1 345 907,84 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська