КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року

справа № 755/16316/24

провадження № 22-ц/824/2198/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року, постановлені під головуванням судді Хромової О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: 1) стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 344 625,40 грн, з яких: 266 405,00 грн - вартість частини автомобіля, 59 433,36 грн - інфляційні втрати, 15 787,03 грн - 3 % річних; 2) право спільної часткової власності ОСОБА_1 припинити та виділити автомобіль ОСОБА_2 з дня отримання ОСОБА_1 компенсації частки вартості даного автомобіля. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитинку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року по справі № 755/4264/22 шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі за спільні кошти сторони набули право власності на автомобіль марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Право власності на автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 за усною згодою позивача. Вказаний автомобіль належить сторонам на праві спільної часткової власності. Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10 листопада 2023 року, по справі № 755/12702/22, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у відповідача, перебуває у його користуванні та володінні, використовується для його власних потреб. Позивач не має змоги користуватися вказаним автомобілем, у добровільному порядку врегулювати спір відповідач відмовляється. Звернення ОСОБА_1 із пропозицією здійснити перереєстрацію права власності на частину спірного автомобіля на ім`я ОСОБА_1 відповідачем проігноровано. Листом ГСЦ МВС в місті Києві від 10 січня 2024 року позивачеві відмовлено у вчиненні реєстраційних дій щодо транспортного засобу, у зв`язку із відсутністю власника чи його письмової згоди на проведення такої реєстрації.
Оскільки транспортний засіб є неподільною річчю, враховуючи, що відповідач одноосібно користується спірним автомобілем, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості частини спірного автомобіля. Згідно висновку експерта за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження, складеним без огляду спірного автомобіля, ринкова вартість станом на 22 вересня 2022 року становить 532 810,00 грн.
Оскільки відповідач протягом тривалого часу користувався спірним автомобілем одноосібно, позивач зазнала втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, тому відшкодуванню підлягає вартість частки автомобіля з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час користування спірним автомобілем, а також три проценти річних від вартості, починаючи з 22 вересня 2022 року.
З урахуванням викладеного позов просила задовольнити.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року позов задоволено частково.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .
Виділено ОСОБА_2 автомобіль марки Dodge Journey, 2017 року випуску,
№ кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 266 405,00 грн (двісті шістдесят шість тисяч чотириста п`ять гривень 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 674,61 грн (три тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 61 копійка).
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
21 липня 2025 року (вхід. від 23 липня 2025 року № 42690) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Натальчук В.В., засобами поштового зв`язку подала до суду клопотання про розподіл судових витрат, у якому просила вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи № 755/16316/24, та стягнути із ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн та витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження автомобіля в розмірі 4 543,68 грн.
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року доповнено рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року у справі № 755/16316/24.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 720,00 грн (сорок одна тисяча сімсот двадцять гривень 00 копійок) та витрат на проведення транспортно-товарозначого дослідження у розмірі 3 791,24 грн (три тисячі сімсот дев`яносто одна гривня 24 копійки).
Не погоджуючись із рішеннями суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нові рішення про відмову в задоволенні вимог.
Вимоги обґрунтовані тим, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок можливе тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу, в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Позовні вимоги у справі № 755/16316/24 та у справі № 755/166654/23 взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, вони виникають з одних правовідносин, задоволення одного позову може виключити повне або часткове задоволення іншого позову.
Щодо обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення, то апелянт зазначає, що судом при вирішенні клопотання щодо розподілу судових витрат не дотримано принципу розумності та справедливості.
Вважає, що в разі часткового задоволення позову, розмір витрат на правничу допомогу повинен складати 50 % від заявленої позивачем суми. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зазначає, що законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи. 
Відповідачем не заперечуються характеристики автомобіля, які були визначені експертом, а лише заперечується факт того, що автомобіль не було оглянуто. Такі висновки апелянта спростовуються тим, що даний автомобіль на момент проведення експертизи перебував виключно у його користуванні.
Апелянтом до суду будь-яких доказів на спростування вартості автомобіля не надавалось, обґрунтувань неможливості їх збирання з боку апелянта або наявності об`єктивних перешкод щодо їх збирання - не надходило.
У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2025 року зазначає, що у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (83,44% від заявленої позивачем суми до стягнення) із відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 720,00 грн та витрати на проведення автотоварозначого дослідження у сумі 3 791,24 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 рокуне підлягає задоволенню.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року підлягає частковому задоволенню.
Частково задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль перебуває у спільній власності сторін, знаходить у фактичному користуванні відповідача, при цьому позивач не бажає ним користуватися й погоджується на отримання грошової компенсації своєї частки, суд дійшов висновку вимога ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності на автомобіль та стягнення з ОСОБА_6 на її користь грошової компенсації вартості належної їй частки підлягає задоволенню.
До спірних правовідносин не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, у зв`язку із відсутністю такого до дати ухвалення рішення про стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному майні. Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна, а отже спірні правовідносини регулюються нормами Глави 26 розділу 1 Книги третьої ЦК України та окремими положеннями Сімейного кодексу України, оскільки спірне майно набуте сторонами у шлюбі, що виключає можливість застосування положень статті 625 ЦК України до їх врегулювання.З огляду на викладене, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь інфляційних втрат та 3 % річних суд відмовив.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Задовольняючи вимоги заявника про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (83,44 % від заявленої позивачем суми до стягнення) із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 720,00 грн та витрати на проведення автотоварозначого дослідження у сумі 3 791,24 грн.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 липня 2007 року зареєстрували шлюб у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 січня 2017 року, актовий запис № 562.
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 квітня 2017 року, актовий запис № 950.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року по справі № 755/4264/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 липня 2007 року, актовий запис № 562, розірвано.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року по справі № 755/12702/22, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10 листопада 2023 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля Dodge Journey, 2017 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля Dodge Journey, 2017 року випуску, Vin-код: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В іншій частині позову відмовлено.
Судами встановлено, що відповідно до листа Територіального сервісного центру № 3247 Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області від 18 червня 2022 року № 31/10/3247/197 та Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів та їх власників, станом на 17 червня 2022 року транспортний засіб марки «Додж», 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 01 грудня 2020 року, зареєстрований за ОСОБА_2 .
Під час судового розгляду Київським апеляційним судом встановлено, що автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між колишнім подружжям шляхом визнання за кожним з них права власності на спірного майна.
Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
З копії вимоги на виконання рішення суду в добровільному порядку від 04 грудня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з вимогою у добровільному порядку з`явитися до ТСЦ № 8045 РСЦ ГСЦ МВС і місті Києві (філія ГСЦ МВС) об 09-00 год. 21 грудня 2023 року для проведення державної перереєстрації автомобіля Dodge Journey, 2017 року випуску, об`ємом 3604 см куб. VIN-код: НОМЕР_1 , дата державної реєстрації 01 грудня 2020 року, зареєстрованого за ОСОБА_2 , номерний знак НОМЕР_2 .
До матеріалів справи також долучено докази вручення вказаної вимоги ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 06 грудня 2023 року (номер поштового відправлення 0200254705402).
Також позивачем надано копію Талону № 312 виданого на ім`я ОСОБА_1 на прийом до ТСЦ МВС № 8045 на 21 грудня 2023 року на 09-06 год, вид послуги - перереєстрація транспортного засобу, номерний знак - НОМЕР_2 .
Своїм листом від 10 січня 2024 року № 31/26-Х-2076 РСЦ ГСЦ МВС в місті Києві повідомив ОСОБА_7 , що для здійснення реєстрації транспортного засобу Dodge Journey, 2017 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , співвласникам або уповноваженим представникам необхідно звернутися до зручного за місцем розташування сервісного центру МВС, надавши документи, визначені Порядком, а також здійснивши відповідні платежі.
З листа Головного Сервісного центру МВС України від 29 липня 2024 року № 31/2045АЗ-22462-2024, наданого у відповідь на адвокатський запис адвоката Натальчук В.В. від 23 липня 2024 року, встановлено, що автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, 3604 куб. см, кузов
№ НОМЕР_1 , на праві власності 01 грудня 2020 року зареєстровано за ОСОБА_2 (реєстрація транспортного засобу, привезеного з-за кордону посвідченню митниці).
До матеріалів справи долучено висновок експерта від 17 вересня 2024 року № ВЕД-35/24 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного судовим експертом Семенченком П.О.
З висновку експерта встановлено, що в ході проведеного дослідження експертом використано такі ідентифікаційні та технічні характеристики КТЗ: марка, модель - Dodge Journey; VIN-код: НОМЕР_1 ; країна-виробник - Mexico; комплектація (модифікація) - GT (JCDX49), модельний рік - 2018 рік; календарна дата виготовлення - 15 листопада 2017 рік; тип кузова - легковий універсал (SUV); кількість дверцят/ сидячих місць - 5 дв./5 (з місцем водія); тип пального - В-бензин; об`єм двигуна/потужність/тип - 3604 см.куб./206-213 kW (280-920 hP)/V6 24V VVT Engine (ERB); тип трансмісії: КПП/привід - АКПП, 6-ступенева/передній (2WD). Рік виробництва (випуску) КТЗ 2018 прийнято за наданими даними замовником висновку та перевірено на відповідність до календарної дати виготовлення КТЗ (день, місяць, рік) на підставі даних виробника за розпізнавальною частиною VIN-коду та вимог пункту 6.3.
За результатами проведеного дослідження експертом зроблено висновок, що середня ринкова вартість автомобіля Dodge Journey, 2017 року випуску, 3604 куб. см, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , станом на 22 вересня 2022 року становить 532 810,00 грн.
Також в матеріалах справи містяться копія рахунку-фактури від 14 листопада 2020 року № 1/14-11 на суму 40 000,00 грн на оплату послуг з ремонту автомобіля, копія дублікату квитанції від 14 листопада 2020 року № 2144-3472-0570-7841 на суму 40 000,00 грн про сплату послуг з ремонту автомобіля, а також копії квитанцій від 27 червня 2020 року № 2065-4920-6994-4952 на суму 80 350,00 грн та № 2065-4941-6240-7033 на суму 300,00 грн щодо сплати вартості митного оформлення.
Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.
Підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом. У письмовому зверненні (заяві) обов`язково зазначаються найменування або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що звертається, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням (заявою) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються (пункт 1.8. розділу І Інструкції).
Відповідно до ч.І ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Згідно з ч. 2. ст. 106 ЦПК України, порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Відповідно до ч,5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Згідно приписам ч.б ст. 106 ЦПК України, експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Таким чином, законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Отже, положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, надає право експертові визначати середню ринкову вартість автомобіля на підставі розшифрованих даних номера кузова даного автомобіля.
Висновок експерта за результатами транспортно-товарознавчої експертизи, що видається замовнику, є одним з видів доказу та може бути використаний у суді.
Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, лише якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.
Апелянт, заперечуючи проти вимог Позивача зазначив, що вартість автомобіля, визначена на підставі висновку за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 17.09.2024 року, складеного судовим експертом Семенченком П.О. не відповідає дійсності. Також зазначив, що висновок був складений необгрунтовано, оскільки експертом не було оглянуто автомобіль, на що слід зазначити наступне.
Встановлено, що транспортно-товарознавче дослідження проводилось на підставі розшифрування даних номера кузова вищевказаного автомобіля (VIN-коду автомобіля).
Експертом був проведений аналіз VIN-коду автомобіля марки DODGE JOURNEY, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`ємом 3604 CM3, VIN 3C4PDCEG3JT196269 станом на 22.09.2022 р., та встановлено марку КТЗ та характеристики автомобіля.
Відповідачем не заперечуються характеристики автомобіля, які були визначені експертом, а лише заперечується факт того, що автомобіль не було оглянуто.
Висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № ВЕД-35/24 від 02.09.2024 складеним на замовлення Позивача судовим експертом Семенченком П.О. без проведення огляду спірного транспортного засобу, містить докладний опис проведених дій, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, належним та допустимим доказом вартості спільного майна подружжя, та таким, що обґрунтовано був узятий судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.
Аналізуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком експерта стосовно установлення вартості автомобіля.
Разом з тим, апелянтом до суду будь-яких доказів на спростування вартості автомобіля не надавалось, обґрунтувань неможливості їх збирання з боку апелянта або наявності об`єктивних перешкод щодо їх збирання - не надходило.
Щодо доводів апелянта, що позовні вимоги у справі № 755/16316/24 та у справі № 755/166654/23 взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, вони виникають з одних правовідносин, задоволення одного позову може виключити повне або часткове задоволення іншого позову, колегія суддів зазначає наступне.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж самого відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.
Таким чином, законодавець визначає можливість об`єднання кількох позовних вимог: одного позивача до одного відповідача, одного позивача до різних відповідачів, різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Так як, у справі № 755/16316/24 розглядається спір щодо компенсації за автомобіль правовий режим, якого вже визначено судовим рішенням (визнано спільною сумісною власністю подружжя та визначено розмір частки кожного із членів колишнього подружжя) та відповідно питання поділу спільного майна подружжя не вирішується.
В той же час у справі № 755/16654/23 спірним є інше майно, правовий режим якого ще не визначено та заперечується ОСОБА_1 .
Крім того, постанова, на яку посилається представник відповідача, прийнята 29.05.2025 р., в час коли у справі 755/16316/24 вже здійснювався розгляд справи по суті.
Згідно із частиною третьою статті 188 ЦПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Тож об`єднання справ у даних провадженнях було процесуально неможливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Детальний опис наданих Адвокатським Об`єднанням «Кравченко і партнери» послуг з правничої допомоги в рамках розгляду справи №755/16316/24 відображено в Актах наданих послуг про надання правничої допомоги, які додавалися до клопотання про розподіл судових витрат.
Дані Акти містять детальний опис наданих послуг та виконаних робіт (складення процесуальних документів, заяв, клопотань, участь в судових засіданнях тощо) та кількість витрачених адвокатом нормо-годин на такі послуги, які є обґрунтованими та вмотивованими.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Врахувавши вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року слід змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з 41 720 грн до 25 000 грн.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року залишити без змін.
Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року змінити в частині стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши її з 41 720 грн до 25 000 грн.
В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 03 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді