ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/ Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 Справа № 917/227/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., секретар судового засідання Сьомкіна А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М", вул. Цибульська, 9,м. Новий буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55601 
до відповідача Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО" СТЕПНЕ "ІНСТИТУТУ СВИНАРСТВА І АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ", вул. Центральна, 18, селище Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744
про стягнення 304 630,93 грн заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" звернулося із позовом до Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО" СТЕПНЕ "ІНСТИТУТУ СВИНАРСТВА І АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу від 01.07.2025 року у розмірі 304 630,93 грн, з яких: 261 920,32 грн основна заборгованість, 35 182,43 грн - пеня, 2 891,71 грн - 3% річних, 4 636,47 грн - інфляційні втрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за Договором оренди транспортного засобу від 01.07.2025 року щодо сплати орендних платежів. 
Правовими підставами позову вказано ст. 11, 509, 525, 526, 530, 798-799 Цивільного кодексу України.
Як докази обґрунтованості позову позивач додав до позовної заяви (в копіях) Виписка з ЄДР, Договір оренди 01.07.2025, Акти здачі-приймання наданих послуг, Акт повернення, акт звірки, Претензія з доказами направлення, розрахунок заборгованості.
Відповідач у встановлений судом строк відзив не надав. 

2. Процесуальні питання, вирішені судом.
17.02.2026 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" до відповідача Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО" СТЕПНЕ "ІНСТИТУТУ СВИНАРСТВА І АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу від 01.07.2025 року у розмірі 304 630,93 грн, з яких: 261 920,32 грн основна заборгованість, 35 182,43 грн - пеня, 2 891,71 грн - 3% річних, 4 636,47 грн - інфляційні втрати (вх. № 234/26). 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 року справу № 917/227/26 розподілено судді Тимощенко О. М.
Ухвалою від 19.02.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
27.02.2026 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 2653 документу сформований в системі "Електронний суд" 26.02.2026 року). 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2026 заяву про забезпечення позову по справі № 917/227/26 передано на розгляд судді Тимощенко О. М.
Ухвалою від 02.03.2026 року суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" про забезпечення позову (вх. № 2653 від 27.02.2026 р. ), вжив заходи забезпечення позову у справі №917/227/26 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, що належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Степне" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної Академії Аграрних Наук України" (вул. Центральна 18, с. Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744, код ЄДРПОУ 00724904) в межах суми 304 630,93 грн.
20.04.2026 року до Господарського суду Полтавської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5249), відповідно до якого останній заперечував проти задоволення вимоги щодо стягнення пені. Також відповідач просив поновити строк на подачу вказаного відзиву. 
Ухвалою від 21.04.2026 року суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Залишив без розгляду відзив на позов Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО" СТЕПНЕ "ІНСТИТУТУ СВИНАРСТВА І АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" (вх. №5249 від 20.04.2026).
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/697/26 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
01.07.2025 року між Позивачем (Орендодавець) та Відповідачем (Орендар) укладено договір оренди транспортного засобу, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування вантажний автомобіль марки DAF XF 105/460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2011, заводський номер НОМЕР_2 , причіп марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 (арк. справи 6). 
01.07.2025 року вказаний автомобіль був переданий Орендодавцем Орендарю на підставі Акту прийому- передачі від 01.07.2025 року (зворотна сторона арк. справи 7). 
19.10.2025 року транспортний засіб був повернутий Орендарем Орендодавцю на підставі Акту прийому-передачі від 19.10.2025 року (арк. справи 9).
Відповідно до п. 4.1. Договору Орендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні
платежі в розмірі 100000,00 грн. у календарний місяць.
Згідно п.4.2 Договору орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа кожного (місяця, кварталу, півріччя). 
Орендар зобов`язаний протягом 20 днів з моменту отримання рахунку та акту виконаних робіт перерахувати орендну плату (п. 4.3. Договору).
У п. 7.1. Договору сторони узгодили, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів Орендар несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.
Подані докази свідчать, що між сторонами складено Акти щодо виконання Договору. Так, згідно Акту здачі-приймання робіт №18 від 31.07.2025 року вартість оренди становила за липень 2025 року становила 100000,00 грн., згідно Акту здачі-приймання робіт №30 від 30.09.2025 року вартість оренди становила за вересень 2025 року становила 100000,00 грн.,
відповідно до Акту здачі-приймання робіт №40 від 19.10.2025 року вартість оренди становила за 19 днів жовтня 2025 року становила 61920,32 грн.
Як вказував позивач, відповідач не оплатив вартість оренди за Договором, за даними позивача заборгованість за вказаним договором становить 261920,32 грн.
Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію від 19.01.2026 року, яка отримана останнім 28.01.2026 року. Після отримання претензії Відповідач запросив у Позивача акт звірки взаєморозрахунків, який був йому направлений на електронну пошту (арк. справи 10-13).
Претензія залишена відповідачем без задоволення, що й стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. 
Крім суми основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 4636,47 інфляційних втрат, 35 182,43 грн. пені, 2891,71 грн. 3% річних.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються надання послуг з оренди транспортного засобу - вантажного автомобіля. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права порушеними через невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з нормами статті 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.
Відповідно до статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Суд встановив, що позивач виконав договірні зобов`язання надавши відповідачу послуги з оренди вантажного автомобіля, що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг ( зворотна сторона арк. справи 6-7) та Актами надання в оренду та повернення з оренди транспортного засобу.
А тому суд погоджується з аргументами позивача стосовно належного виконання ним договірних зобов`язань.
Суд також встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором станом на час пред`явлення позову становила 261 920,32 грн.
Доказів повної оплати заборгованості в розмірі 261 920,32 грн. матеріали справи не містять, відповідачем наведене не спростовано, а тому суд вважає, що вказані вимоги мають бути задоволені з огляду на їх обґрунтованість.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 ЦК України).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У п. 7.1. Договору сторони узгодили, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів Орендар несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.
Відповідно до приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.
Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивачем нараховано пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення, що суперечить положеннями статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
Судом здійснено перерахунок пені з урахуванням наведених норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", за розрахунками суду, який залучено до справи, розмір пені становить 29 773,33 грн.
Суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань та річних за допомогою програми "Ліга. Закон" в межах періодів, визначених позивачем, встановив, що заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних нарахувань та 3% річних є арифметично вірним. Відповідач контррозрахунку не надав.
Отже, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 29 773,33 грн., 4636,47 інфляційних втрат та 2891,71 грн. 3% річних.
Статтею 129 Конституції України та статтею 2 Господарського процесуального кодексу України до основних засад судочинства віднесено рівність і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 також зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково в частині стягнення 261 920,32 грн основного боргу, 4 636,47 інфляційних втрат, 29 773,33 грн. пені, 2891,71 грн. 3% річних.
В іншій частині позову позовні вимоги задоволенню не підлягають. 

5. Судові витрати. 
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
У позові позивач вказав, що докази, що підтверджуватимуть надання витрат на правову допомогу будуть надані Позивачем до суду у відповідності до вимог встановлених ч.8.ст.129 ГПК України.
Щодо судового збору.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже розмір судового збору за подання позову майнового характеру (ціна позову 304 630,93 грн) відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" складає 3655,57 грн (з урахування коефіцієнту 0,8).
Однак, при зверненні до суду із цим позовом позивач сплатив 3743,58 грн згідно платіжної інструкції № 487 від 14.02.2026 року ( арк. справи 5), зарахування судового збору до бюджету підтверджується випискою ( арк. справи 20). 
Також згідно платіжної інструкції №510 від 23.02.2026 року позивачем сплачено 1664 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, яка задоволена судом (арк. справи 28), тоді як потрібно було сплатити 1331,20 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8. 
Отже, позивачем було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (на 420,81 грн). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У зв`язку із задоволенням позову частково, на підставі ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 3590,66 грн., а також в сумі 1331,20 грн. (за заяву забезпечення позову, яку судом задоволено), разом 4921,66 грн. 

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО" СТЕПНЕ "ІНСТИТУТУ СВИНАРСТВА І АГРОПРОМИСЛОВОГО ВИРОБНИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" (вул. Центральна, 18, селище Степне, Полтавський район, Полтавська область, 38744, код ЄДРПОУ 00724904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИК-М" (вул. Цибульська, 9,м. Новий буг, Баштанський район, Миколаївська область, 55601, код ЄДРПОУ 31160318) 261920,32 грн основного боргу, пеню у сумі 29 773,33 грн., 4636,47 інфляційних втрат, 2891,71 грн. 3% річних та 4921,66 грн. витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили. 
3. В іншій частини позову відмовити в задоволенні вимог. 
Рішення підписано 25.06.2026 року.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Тимощенко О.М.