ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/5186/26  Головуючий у 1-й інстанції: Валігурська Л.В.
Номер провадження: 33/819/105/26     Доповідач: Воронцова Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року          м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:
судді: Воронцової Л.П.,
при секретарі: Андреєвій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жмуцький Микола Володимирович, на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2026 року, ухвалену суддею Валігурською Л.В., про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнено судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок.
Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 07 квітня 2026 року о 17 год. 30 хв на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 209 км, в Херсонському районі Херсонської області керував транспортним засобом "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим вчинив правопорушення повторно протягом року (постанова серії ЕНА №5583984 від 27.08.2025), порушивши вимоги п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жмуцький М.В., подав апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 має чинне посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 4844 02 жовтня 2024, строком дії до 02 жовтня 2026 року з відкритою категорією С - право керування вантажними автомобілями з дозволеною максимальною масою понад 7 500 кг та пройшов навчання з підготовки водіїв категорії В у встановленому законом порядку. Суд неправильно кваліфікував дії скаржника, оскільки вчинене повторно протягом року адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі за ч. 5 ст. 126 КУпАП, встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами, які не отримували посвідчення водія, що не відповідає обставинам справи. Фактично ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія, але не відповідної категорії, що охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 126 КУПАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 425 грн та виключає можливість застосування ч. 5 цієї статті, оскільки повторність обчислюється виключно щодо порушень, передбачених частинами 2-4 та не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу. ОСОБА_1 пройшов курс підготовки водіїв транспортних засобів категорії В. 
Крім того, кваліфікація за ч. 5 ст. 126 КУПАП ґрунтується на посиланні в протоколі на постанову серії ЕНА №5583984 від 27 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак суд не встановив, чи набрала ця постанова законної сили, чи була належним чином вручена особі, чи правильно були кваліфіковані дії особи.
Накладаючи максимальне стягнення у виді штрафу 40 800 грн з позбавленням права керування на 5 років, суд не врахував відсутність суспільно-небезпечних наслідків вказаного діяння, наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каятті, молодий вік особи, позитивну характеристику особи, зокрема участь у волонтерській діяльності, проходження навчання на категорію В, що свідчить про непропорційність призначеного стягнення.
Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Жмуцький М.В. не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Жмуцький М.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання через його участь у процесуальних діях у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України та зайнятість ОСОБА_1 у волонтерській діяльності.
Відповідно до частин 4-6 статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Суд зауважує, що у клопотанні про відкладення розгляду справи адвокат не надав доказів участі у процесуальних діях, не зазначив час та місце проведення відповідної процесуальної дії, тоді як судове засідання у даній справі призначено на 11 травня 2026 року о 15 год. 50 хв. і скаржник не скористався своїм правом щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
За таких підстав, а також враховуючи, що скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, а тому відмовляє у задоволенні цього клопотання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 634579 від 07 квітня 2026 року водій ОСОБА_1 07 квітня 2026 року о 17 год. 30 хв. в с. Чорнобаївка, дорога М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 209 км, керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. а ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА № 5583984 від 27 серпня 2025 року, чим порушив вимоги п. 2.1. (а) ПДР України, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст.126 КУпАП.
Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5583984 від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до довідок інспектора сектору адміністративної практики Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області А. Кропко, ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 02 жовтня 2024 року, термін дії з 02 жовтня 2024 року по 02 жовтня 2026 року, категорія С; за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано; притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА № 5583984.
Згідно з відео-файлом з портативних реєстраторів поліцейських вбачається керування ОСОБА_2 транспортним засобом "Renault Trafic" та зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Позиція апеляційного суду
Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1.ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Так, згідно з пунктом 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до частин 9, 10 ст.15Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Диспозиціями частин 2-4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 07 квітня 2026 року о 17 год. 30 хв на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 209 км, в Херсонському районі Херсонській області керував транспортним засобом "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим вчинив правопорушення повторно протягом року (постанова серії ЕНА №5583984 від 27.08.2025).
Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5583984 від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії.
Апеляційний суд зазначає, що доводи скаржника про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було перевірено те, що постанова ЕНА № 5583984 від 27 серпня 2025 року набрала законної сили та вручалась останньому, є необґрунтованими, оскільки доказів на спростування зазначеного ним не надано, ця обставина не спростовувалася під час складення протоколу та під час розгляду в суді першої інстанції, а з відеозапису події вбачається обізнаність останнього про наявність вказаної постанови. Крім того, скаржник не надав доказів оскарження даної постанови, відтак постанова набрала законної сили, не скасована, тому суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у постанові ЕНА № 5583984 від 27 серпня 2025 року.
Щодо доводів скаржника про неправильну кваліфікацію вчиненого діяння за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Згідно з абз. 9 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Категорії водіїв (транспортних засобів) в Україні передбачені Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 3 Розділу Загальні положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються, зокрема, на категорії:
В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;
С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).
Вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Renault Trafic", який відноситься до транспортних засобів, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія категорії В, мав право керування транспортним засобом категорії С, тобто, яка дозволяє особі керувати транспортними засобами призначеними для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів). При цьому, посвідчення яке дає право на керування транспортними засобами, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів, не отримував.
За таких обставин наявність посвідчення на право на керування транспортними засобами категорії С не наділяло ОСОБА_1 таким правом, тому в діях останнього вбачається порушення вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, а тому такі твердження скаржника є суб`єктивним та довільним тлумаченням Постанови КМУ та норм ПДР, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Доводи скаржника про проходження навчання з метою отримання посвідчення водія категорії В ним не доведено та не має правового значення для даної справи, а сам факт навчання свідчить про усвідомлення ним вимог законодавства щодо обов`язковості наявності права керування відповідним транспортним засобом.
Таким чином, дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП кваліфіковано правильно.
Апеляційний суд вважає неспроможними посилання апелянта на його молодий вік, навчання, щире каяття та позитивні характеристики, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою для зміни призначеного судом адміністративного стягнення, звільнення особи від адміністративної відповідальності за встановлених судом обставин грубого порушення правил дорожнього руху та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом відповідної категорії.
У справі, що переглядається, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 5 ст. 126 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відтак, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам закону.
У рішенні ЄСПЛ від 25 березня 2021 року по справі "Сміляніч проти Хорватії", Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є неспроможними.
Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень статтей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі немає.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 294КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2026 року - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жмуцький Микола Володимирович, залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          Л.П. Воронцова