Справа № 539/605/26
Провадження № 2/539/971/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
05 травня 2026 року   місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у місті Лубнах Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 20 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі - ТОВ «Слон Кредит») та ОСОБА_1 укладено договір № 1452803 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір від 20 лютого 2024 року № 1452803 про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідач підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М180».
На умовах, встановлених кредитним договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови кредитного договору: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 2 500 грн, строк кредиту 360 днів (з 20 лютого 2024 року до 14 лютого 2025 року). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «Слон Кредит» надало кредит ОСОБА_1 у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 2 500 грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку позичальником вказано особисто під час укладання кредитного договору.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06 червня 2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та платіжним провайдером «Пейтек», що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору.
Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору (пункт 1.5.1 кредитного договору).
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,01 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо споживач до 21 березня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного графіком платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, то отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 22 500 грн (пункт 1.8.1 кредитного договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки 20 632,50 грн (пункт 1.8.2).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 90 465,53 % річних (пункт 1.9.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженою процентної ставки 13 702,21 % річних (пункт 1.9.2).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 25 000 грн, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 23 132,50 грн (пункти 1.10.1 - 1.10.2)
Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно графіку платежів.
У випадку невиконання або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 375 грн на четвертий день такого невиконання або неналежного виконання та у розмірі 27,50 грн, починаючи з п`ятого дня за кожен день невиконання або неналежного виконання (пункти 6.4.1, 6.4.2 кредитного договору).
21 березня 2024 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту (згідно умов пункту 1.5.2 кредитного договору).
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі договору факторингу № 24122024 за плату відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Відповідно до укладеного договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором від 20 лютого 2024 року № 1452803, за яким загальна заборгованість становить 26 125 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 500 грн, заборгованості за процентами - 19 125 грн, штрафні санкції - 1 250 грн.
Станом на дату укладання договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 строк дії договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 не закінчився. В межах строку дії кредитного договору, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 25 грудня 2024 року до 14 лютого 2025 року (52 календарних дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 3 250 грн (2 500 грн ? 2,5 % ? 52 календарні дні = 3 250 грн).
Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в пункті 1.5.1 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 250 грн. 
Таким чином, відповідач перед позивачем має непогашену заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 1452803 у розмірі 26 125 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 500 грн, нараховані первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» проценти - 19 125 грн, нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 52 календарні дні проценти - 3 250 грн, штрафні санкції - 1 250 грн.
На підставі викладеного ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року № 1452803, у розмірі 26 125 грн, судовий збір - 2 662,40 грн, витрати на правову допомогу - 10 000 грн.
Рух справи
16 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2026 року справу № 539/605/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
У відповіді, яка надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області вказано, що за даними реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 07 квітня 2026 року; витребувано в Акціонерного товариства «Таскомбанк» інформацію щодо перерахування коштів за кредитним договором на рахунок відповідача.
На виконання ухвали від 09 березня 2026 року в частині витребування доказів АТ «Таскомбанк» 31 березня 2026 року надіслало до суду відповідь та виписку про рух коштів по рахунку. 
У зв`язку з неявкою відповідача 07 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 05 травня 2026 року.
Учасники процесу у судове засідання 05 травня 2026 року не з`явилися. 
Представник позивача просив розглянути справу без його участі.
Судові повістки направлені відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 05 травня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), одноразовим ідентифікатором «Е289» підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи з вибраних ним умов.
20 лютого 2024 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір № 1452803 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний позичальником електронним підписом «М180».
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) - 2 500 грн.
Строк кредитування - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (пункт 1.4 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803).
Пунктом 1.5 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 визначено: тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: (підпункт 1.5.1 кредитного договору) стандартна процента ставка становить 2,5 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору; (підпункт 1.5.2 кредитного договору) знижена процентна ставка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 21 березня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно до пункту 1.9 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 орієнтовна процентна ставка кредиту складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53 % річних (підпункт 1.9.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13 702,21 % річних (підпункт 1.9.2 кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.10 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 25 000 грн (підпункт 1.10.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23 132,50 грн (підпункт 1.10.2 кредитного договору).
Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пункті 5.3 договору (пункт 5.1 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803).
Відповідно до пункту 5.4 кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803 у разі сплати споживачем частини кредиту або процентів щонайменше за один календарний місяць, товариство має право: вимагати від клієнта повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі. 
Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Слон Кредит» виконало, на підтвердження чого, згідно з довідкою від 14 січня 2025 року, відбулось зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06 червня 2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та платіжним провайдером «Пейтек».
На виконання ухвали суду від 09 березня 2026 року АТ «Таскомбанк» подав до суду інформаційну довідку та довідку про рух коштів за карткою ОСОБА_1 , відповідно до яких на картковий рахунок останнього 20 лютого 2024 року зараховано 2 500 грн. 
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу № 24122024.
Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» первісним кредитором відступлено право вимоги до боржників, перелік яких з підставами права вимоги зазначено у реєстрі боржників, згідно з додатком № 1 до договору факторингу. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 3 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до пункту 1.2 цього договору
На підставі вказаного договору перейшло право грошової вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в тому числі і до відповідача за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 1452803, за яким загальна заборгованість становить 22 875 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 500 грн, заборгованість за процентами - 19 125 грн, штрафні санкції - 1 250 грн.
Сума заборгованості ОСОБА_1 перед первісним кредитором на момент укладення договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 підтверджується повідомленням ТОВ «Слон Кредит», направленим на адресу відповідача з вимогою сплатити заборгованість за договором від 20 лютого 2024 року № 1452803 на загальну суму 22 875 грн, яка виникла станом на 25 грудня 2024 року, з яких: 2 500 грн - заборгованість по тілу кредиту, заборгованість за відсотками - 19 125 грн; штраф - 1 250 грн.
Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», проведеним у межах строку дії кредитного договору, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 від 20 лютого 2024 року № 1452803, який, на момент укладення договору факторингу не закінчився, у період з 25 грудня 2024 року до 14 лютого 2025 року (52 календарні дні) останнім здійснено донарахування процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 3 250 грн (2 500 грн ? 2,5 % ? 52 календарні дні = 3 250 грн).
Позивач заявив до стягнення з відповідача непогашену заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 1452803 у розмірі 26 125 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 500 грн, нараховані первісним кредитором (ТОВ «Слон Кредит») проценти - 19 125 грн, штрафні санкції - 1 250 грн, а також нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» проценти - 3 250 грн. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір від 20 лютого 2024 року № 1452803, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладено в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 1452803, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цих правочинів строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача.
Зазначений договір укладено у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію».
Використання для підписання відповідачем кредитного договору одноразового ідентифікатора, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим.
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит.
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону.
Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір від 20 лютого 2024 року № 1452803, який підписано відповідачем, містить інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України).
Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 466/3732/20).
Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладеного договору факторингу набув право вимоги до відповідача.
Зібраними у справі доказами, підтверджено, що відповідач уклав кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернув, тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених у кредитному договорі умовах та невиконання останнім свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Укладаючи кредитний договір відповідач повинен був достовірно знати про їх умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, повинен була діяти добросовісно, а підписавши цей договір, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Водночас не можна погодитись з указаними розрахунками з огляду на таке.
Оцінюючи розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за договором, суд враховує, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Аналіз пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» свідчить, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 25 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року) - 1,5 %, з 21 серпня 2024 року - 1 %.
Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, який проведений первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» станом на дату відступлення права вимоги за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 1452803 становить 22 875 грн.
Позивач просив стягнути заборгованість станом на 14 лютого 2025 року, яка становить 26 125 грн, оскільки ним проведено донарахування відсотків відповідачу в сумі 3 250 грн з розрахунку 2,5 % в день за період з 25 грудня 2024 року до 14 лютого 2025 року (за 52 календарні дні), проте, з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, з таким розрахунком заборгованості суд не погоджується з наступних підстав. 
Суд не погоджується з проведених позивачем розрахунком.
Так, відсотки за користування кредитними коштами слід нараховувати таким чином: з 20 лютого 2024 року до 22 квітня 2024 року (62 дні) в розмірі 2,5 %, що становить: 2 500 грн х 2,5 % х 62 дні = 3 875 грн; з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року (120 днів) в розмірі 1,5 %, що становить: 2 500 грн х 1,5 % х 120 днів = 4 500 грн; з 21 серпня 2024 року до 14 лютого 2025 року (178 днів) в розмірі 1 %, що становить: 2 500 грн х 1 % х 178 днів = 4 450 грн.
Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості по відсотках становить 12 825 грн (3 875 грн + 4 500 грн + 4 450 грн).
Позивач просив стягнути з відповідача 1 250 грн штрафних санкцій, які було нараховано відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту (пункти 6.4, 6.4.1, 6.4.2).
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.
Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору, наявність яких та розмір встановлено під час розгляду справи, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, зібраними у справі доказами встановлено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 1452803 в розмірі 15 325 грн, з яких: 2 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 825 грн - заборгованість за відсотками.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають задоволенню частково.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Щодо розподілу судових витрат
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (58,66%), суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 561,76 грн (2 662,40 грн ? 58,66 %).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року № 10/12-2024, заявкою від 12 січня 2026 року № 14734
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 717/1699/22).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, надав оцінку наданих на підтвердження понесених таких витрат доказів у їх сукупності, врахував пропорційність розміру задоволених позовних вимог (10 000 грн (заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу) ? 58,66 % (розмір задоволених позовних вимог) = 5 866 грн), характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, її складності та значимості дій адвоката у справі, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 3 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 - 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року № 1452803 у розмірі 15 325 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять п`ять) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 1 561 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) гривня 76 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення № 2; ЄДРПОУ - 44559822).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя М. М. Пилипчук